ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2026 р.  Справа № 911/2224/24 

Суддя Бацуца В. М. розглянувши клопотання б/н від 28.10.2024 р. позивача - ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правову допомогу

у справі № 911/2224/24
за позовом  ОСОБА_1 , м. Біла Церква, Київська область;
до:
1) Малого підприємства „АК Рось", с. Шкарівка, Білоцерківський район, Київська область;
2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрокомплекс", м. Біла Церква, Київська область;
про визнання недійсними рішень загальних зборів власників підприємства, визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 23.10.2024 р. у справі № 911/2224/24 за позовом ОСОБА_1 до МП „АК Рось", ТОВ „Агрокомплекс" про визнання недійсними рішень загальних зборів власників підприємства, визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань позов задоволено повністю, визнано недійсними рішення загальних зборів власників Малого підприємства „АК Рось" від 11.03.2024 р., які оформлені протоколом № 1/2024 від 11.03.2024 р. загальних зборів власників Малого підприємства „АК Рось"; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрокомплекс" від 18.03.2024 р., які оформлені протоколом № 1 від 18.03.2024 р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрокомплекс"; скасовано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію № 1003531070044004371 від 19.03.2024 р., на підставі якої була здійснена державна реєстрація виключення виконувача обов?язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрокомплекс" - ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як керівника та особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо; присуджено до стягнення з Малого підприємства „АК Рось" на користь ОСОБА_1 судові витрати 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрокомплекс" на користь ОСОБА_1 судові витрати 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.
28.10.2024 р. через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 28.10.2024 р., в якому він просить суд покласти на відповідачів судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн.
16.12.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду від відповідача-1 надійшло клопотання б/н від 16.12.2024 р. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому він просить суд відмовити в задоволенні клопотання адвоката позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000, 00 грн. 
16.12.2024 р. через систему «Електронний суд» до суду від відповідача-2 надійшло клопотання б/н від 16.12.2024 р. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому він просить суд відмовити в задоволенні клопотання адвоката позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 1 000, 00 грн. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 р. рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2024 р. у справі № 911/2224/24 залишено без змін.
Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 р. у справі № 911/2224/24 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково та присуджено до стягнення з Малого підприємства "АК Рось" на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного Господарського суду від 21.05.2025 р. у справі № 911/2224/24 постановлено касаційні скарги Малого підприємства "АК РОСЬ" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2024 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 р. у справі №911/2224/24 повернути скаржникам.
11.08.2025 р. на виконання рішення Господарського суду Київської області віж 23.10.2024 р. та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 р. судом видано відповідні накази.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правову допомогу підлягає задоволенню з ухваленням додаткового рішення у справі виходячи з наступного.
Згідно з ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно з ст. 123 цього ж кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 124 цього ж кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 цього ж кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частинами 1-8 ст. 129 цього ж кодексу передбачено, що судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
2. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
3. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
4. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
6. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
7. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
8. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п. 2.1. Договору № 27/03-ДН-АО про надання правничої допомоги від 27.03.2024 р. (надалі - Договір), укладеного між Адвокатським об`єднанням «Сенсум» (надалі - Адвокатське об`єднання) та Нікіфоренко Іриною Анатоліївною (надалі - Клієнт), на умовах передбачених цим Договором, та відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види Правничої допомоги Клієнту без обмеження обсягу повноважень, а Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокатському об`єднанню Гонорар та супутні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Згідно з п. 4.2. Договору при виконанні Заявки Адвокатське об`єднання покладається виключно на інформацію і документи, що надані йому Клієнтом, і які вважаються Адвокатським об`єднанням такими, що належним чином відображають дійсний стан справ для цілей надання Правничої допомоги. Клієнт зобов`язується надавати Адвокатському об`єднанню виключно правдиву інформацію та документи, а також сприяти їх своєчасному одержанні. 
Підпунктами 7.1.1., 7.1.2. п. 7.1 Договору Гонорар Адвокатського об`єднання зазвичай розраховується відповідно до Системи тарифів Адвокатського об`єднання та вказується в Акті приймання послуг в залежності від обсягу часу, що його витрачено спеціалістами Адвокатського об`єднання на надання Правничої допомоги (пп. 7.1.1.)
7.1.2. За бажанням клієнта Гонорар узгоджується до надання Правничої допомоги та є однією з умов Заявки Клієнта.
Згідно з пп. 7.2.1. п. 7.2. Договору якщо інше не передбачено Заявкою Клієнта, платежі, передбачені цим Договором, сплачуються на підставі Акту прийняття послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання (узгодження) Акту.
Одночасно із підписанням Договору № 27/03-ДН-АО про надання правничої допомоги від 27.03.2024 р. Адвокатським об`єднанням «Сенсум» та Нікіфоренко Іриною Анатоліївною було підписано Додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги «Перелік уповноважених осіб» згідно зі змісту якого керуючим партнером Адвокатського об`єднання є Навроцький Д. М., Додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги «Система тарифів Адвокатського об`єднання» згідно зі змісту якого розмір оплати за одну годину роботи керуючого партнера 4 500, 00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 40 000, 00 грн під час розгляду справи № 911/2224/24, до суду позивачем надано договір № 27/03-ДН-АО про надання правничої допомоги від 27.03.2024 р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Сенсум» та Нікіфоренко Іриною Анатоліївною, заявку № 1-ДН від 01.08.2024 р. до Договору про надання правничої допомоги, акт № 1-ДН приймання юридичних послуг (правничої допомоги) від 25.10.2024 р. на загальну суму 40 000, 00 грн, платіжну інструкцію № @2PL040341 від 23.08.2024 р., платіжну інструкцію № @2PL050909 від 16.09.2024 р., ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 1658027 від 20.08.2024 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8800/10 від 07.02.2020 р. 
Як було зазначено вище, відповідачі у своїх клопотаннях б/н від 16.12.2024 р. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги просять суд з урахуванням звичайних цін на послуги щодо підготування документів по справі, оцінити надані послуги з розрахунку в 1 000, 00 грн.
В обґрунтування своїх клопотань відповідачі зазначають, що зазначена позивачем сума витрат на правничу допомогу є є завищеними, необґрунтованими, недоведеними, неспівмірними та такими, що не підлягають задоволенню.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторонни, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 р. у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 р. у справі № 922/1964/21).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2020 р. у справі № 910/16322/18.
Крім того, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 30.01.2023 р. у справі № 910/7032/17).
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, Верховний Суд в додатковій постанові від 18.01.2024 р. у справі № 927/885/17 (927/485/19) вважав за доцільне додатково звернутися до нещодавньої практики ЄСПЛ з цього питання. Зокрема, у рішення від 18.02.2022 у справі "Чоліч проти Хорватії" ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому ЄСПЛ у зазначеній вище справі, присудивши 2550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.
Водночас, у рішенні ж від 22.09.2022 у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" Європейський суд з прав людини у п. 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У процесі розгляду справи відповідачами у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували неспівмірність понесених позивачем адвокатських витрат, а також не відповідності їхнього розміру критерію розумності.
Врахувавши все вищезазначене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують надання позивачу професійної правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Сенсум», доводи та заперечення відповідачів щодо її неспівмірності, суд з урахуванням характеру спору, розумної необхідності судових витрат для розгляду справи та складності справи дійшов висновку, що характер та обсяг, виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг), відповідає критеріям реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їх розміру, співмірності, обґрунтованості, а отже відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що понесені позивачем - ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів, з вищевказаних підстав із прийняттям додаткового рішення у даній справі.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 123, 129, 233 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Клопотання б/н від 28.10.2024 р. (вх. № 12003/24 від 28.10.2024 р.) позивача - ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правову допомогу задовольнити повністю. 
2. Прийняти додаткове рішення у справі.
3. Стягнути з Малого підприємства „АК Рось" (09170, вул. Миру, 4, с. Шкарівка, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 23583866) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 (нуль) коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрокомплекс" (09117, вул. Київське шосе, 6, м. Біла Церква, Київська область; ідентифікаційний код 30353172) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 (нуль) коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду. 

Суддя В.М.Бацуца