ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/14155/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 , в.о. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, при розгляді звернення (скарги) ОСОБА_1 від 11.06.2025;
- зобов`язати відповідача надати рішення по зверненню відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.06.2025 через сайт Урядової «гарячої лінії» 1545 Державної установи «Урядовий контактний центр» позивач звернувся до Заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства Львівської міської ради зі скаргою на рішення в.о. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №35-вих-73497 від 20.05.2025, яке було винесено у відповідь на його попереднє звернення щодо демонтажу неправомірно встановлених технічних елементів системи вентилювання фасаду будинку №1 на вул.Київській у м.Львові. Скарга позивача була розглянута тим самим посадовцем, дії якого ним оскаржувались, що, на думку позивача, порушує вимоги ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян». Крім того, всупереч ч.3 ст.7 цього Закону, його звернення не було передано за належністю; не було надано порядку оскарження рішення, що порушує абз.9 ст.19 Закону; не надано інформацію і документи, про які йшлося у зверненні, що порушує абз.3 ст.18 Закону, а загальний термін вирішення порушених у зверненнях питань перевищує сорок п`ять днів, що порушує ст.20 Закону. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що звернення позивача було розглянуто в межах компетенції адміністрації, згідно з вимогами Закону України «Про звернення громадян». Відповідь надано листом Франківської районної адміністрації від 08.07.2025 №35-вих-99678 за підписом в.о. голови адміністрації як уповноваженою посадовою особою згідно з розподілом обов`язків. Зазначає, що звернення стосувалося надання інформації про стан виконання розпорядження районної адміністрації, а також притягнення до відповідальності посадових осіб, а не особистих дій чи бездіяльності посадових осіб районної адміністрації. У відповіді надано інформацію про вжиті заходи з демонтажу технічного елемента, скеровано копії документації, що не потребувало оцінки дій тієї ж посадової особи у контексті скарги. Оскільки питання, порушені у зверненні позивача, безпосередньо стосуються компетенції Франківської районної адміністрації, звернення не було скероване іншим виконавчим органам Львівської міської ради. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Зокрема, позивач наполягає, що його скаргу розглянуто неналежною особою – тим самим посадовцем, дії якого ним оскаржувались; повідомлення про порядок оскарження не надано; відповідач проігнорував його право, відповідно до ст.18 Закону України «Про звернення громадян», знайомитися з матеріалами перевірки і не надав запитуваних документів.
Ухвалою судді від 16.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
22.09.2024 позивач звернувся через Урядову гарячу лінію (звернення №АЙ-17825916) щодо демонтажу неправомірно встановлених технічних елементів системи вентилювання (рекуператорів) на головному фасаді будинку №1 на вул.Київській у м.Львові, який розташований у межах історичного ареалу міста.
За результатами розгляду цього звернення Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради 25.11.2023 №35-вих-169342 власнику нежитлових приміщень видано попередження щодо добровільного демонтажу технічних елементів системи вентилювання, а 30.12.2024 прийнято розпорядження №758 «Про примусовий демонтаж встановлених технічних елементів системи вентилювання на фасаді будинку №1 на вул.Київській у м.Львові», яким Львівському комунальному підприємству «Вулецьке» доручено здійснити примусовий демонтаж.
Листом районної адміністрації від 31.12.2024 №35-вих-186285 за підписом в.о. голови районної адміністрації Шарко Г.С. позивача поінформовано про прийняте розпорядження.
03.05.2025 позивач звернувся через Урядову гарячу лінію (звернення №АЙ-18792223) у зв`язку з тим, що розпорядження від 30.12.2024 №758 не виконано та технічні елементи з фасаду будинку не демонтовано. Позивач просив надати попередження про добровільний демонтаж, розпорядчий документ щодо примусового демонтажу та провести демонтаж.
Листом від 20.05.2025 №35-вих-73497 за підписом в.о. голови районної адміністрації Шарко Г.С. позивачу скеровано копії запитуваних документів, повідомлено про неможливість виконання розпорядження у зв`язку з ненаданням доступу до нежитлових приміщень їх власником, а також роз`яснено право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України.
11.06.2025 позивач звернувся через Урядову гарячу лінію (звернення №АЙ-18935463) до Заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства Львівської міської ради зі скаргою щодо розгляду звернення в порядку підлеглості, в якій просив: відмінити рішення в.о. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №35-вих-73497 від 20.05.2025; прийняти нове рішення по суті звернення з наданням конкретної дорожньої карти усунення проблеми; провести внутрішнє дисциплінарне розслідування щодо встановлення посадових осіб районної адміністрації або підпорядкованого комунального підприємства, винуватих у неправомірній бездіяльності щодо виконання розпорядження №758 від 30.12.2024; надати розпорядчі документи ЛКП «Вулецьке» щодо примусового демонтажу та звернення ЛКП «Вулецьке» до Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області про забезпечення громадського порядку під час проведення демонтажних робіт і рішення по такому зверненню. Позивач також просив врахувати ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» про заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Скаргу позивача зареєстровано 12.06.2025 за №1.3-17607-11.
Відповідно до резолюції в.о. заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства від 13.06.2025 в.о. голови Франківської районної адміністрації Шарко Г.С. доручено розглянути звернення, опрацювати його та надати відповідь.
Листом департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, зареєстрованим 25.06.2025 за №4-2501-35034, скаргу скеровано на розгляд у Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради.
Листом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.07.2025 №35-вих-99678 за підписом в.о. голови районної адміністрації Шарко Г.С. позивачу повідомлено, що скерований ним лист від 20.05.2025 №35-вих-73497 є відповіддю районної адміністрації по суті питань на його звернення від 03.05.2025, у зв`язку з чим підстав для відміни відповіді немає; повторно поінформовано про причину невиконання ЛКП «Вулецьке» робіт з примусового демонтажу; роз`яснено право співвласників квартир будинку звернутися до суду з позовом на неправомірні дії власника нежитлових приміщень.
Не погодившись із діями (бездіяльністю) відповідача при розгляді скарги від 11.06.2025, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Змістом спірних правовідносин є відповідність оскаржуваної бездіяльності суб`єкта владних повноважень при розгляді скарги позивача від 11.06.2025 критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно зі ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Регулювання питань, пов`язаних з розглядом звернень громадян, здійснюється Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі – Закон №393/96-ВР), який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ст.1 Закону №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно зі ст.3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга – звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Частиною 3 ст.7 Закону №393/96-ВР встановлено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Відповідно до ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням – безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.18 Закону №393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно зі ст.19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Відповідно до ст.20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, – невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути звернення (скаргу) громадянина, перевірити викладені в ньому факти, прийняти обґрунтоване рішення та письмово повідомити громадянину про результати такого розгляду покладається на той орган або посадову особу, до повноважень яких належить вирішення порушеного питання. Водночас законодавець у ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР встановив пряму заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються. Така заборона спрямована на забезпечення об`єктивності та неупередженості розгляду скарги, а її порушення позбавляє розгляд скарги ознак належної правової процедури.
У постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №813/1960/18 викладено правову позицію, за якою у відповіді на звернення мають міститися результати перевірки фактів, рішення з порушеного питання, належна оцінка всім твердженням та проханням, наведеним у зверненні. Аналогічний підхід відображено у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №813/1761/16, в якій вказано, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням обов`язку зі сторони адресата, оскільки, окрім своєчасності надання відповіді, не менш істотним є її належне обґрунтування та вирішення поставлених у зверненні питань.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №280/4698/19 викладено висновок, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника. 
У постанові Верховного Суду від 31.07.2020 у справі №826/3849/16 закріплено, що звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дано вичерпні відповіді.
Щодо ефективного способу захисту порушеного права на належний розгляд звернення суд зважає на правову позицію, викладену в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №160/11446/21, відповідно до якої належним способом захисту прав заявника при оскарженні бездіяльності суб`єкта владних повноважень з розгляду звернення є визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення відповідно до вимог Конституції України та Закону №393/96-ВР з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині судового рішення. Водночас Верховний Суд звернув увагу, що суд не може замість суб`єкта владних повноважень самостійно ухвалювати рішення по суті звернення, оскільки це позбавило б заявника прав, передбачених ст.18 Закону №393/96-ВР, зокрема права особисто викласти аргументи особі, що перевіряє заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці.
Зазначені висновки Верховного Суду суд враховує в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.
Як слідує зі змісту скарги ОСОБА_1 від 11.06.2025 №АЙ-18935463, предметом цієї скарги було, серед іншого, оскарження рішення в.о. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Шарко Г.С. №35-вих-73497 від 20.05.2025, а також твердження про неправомірну бездіяльність районної адміністрації та підпорядкованого їй комунального підприємства щодо виконання розпорядження №758 від 30.12.2024. Скаргу адресовано Заступнику міського голови з питань житлово-комунального господарства Львівської міської ради як вищій посадовій особі в порядку підлеглості.
Матеріалами справи підтверджується, що скаргу позивача листом департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, зареєстрованим 25.06.2025 за №4-2501-35034, скеровано на розгляд саме до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, тобто до того органу, дії та бездіяльність посадової особи якого оскаржувалися у скарзі. Відповідь на скаргу за результатом розгляду надано листом від 08.07.2025 №35-вих-99678 за підписом тієї самої в.о. голови Франківської районної адміністрації Шарко Г.С., рішення якої №35-вих-73497 від 20.05.2025 і було предметом оскарження у скарзі.
Таким чином, скаргу позивача в порядку підлеглості розглянуто тим самим органом і тією самою посадовою особою, дії та рішення яких у цій скарзі оскаржувалися. Така ситуація прямо суперечить вимогам ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР, якою забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що звернення стосувалося надання інформації про стан виконання розпорядження районної адміністрації, а не дій конкретної посадової особи, оскільки зі змісту скарги від 11.06.2025 чітко вбачається вимога відмінити рішення в.о. голови районної адміністрації №35-вих-73497 від 20.05.2025 та провести внутрішнє дисциплінарне розслідування щодо посадових осіб районної адміністрації, винуватих у неправомірній бездіяльності щодо виконання розпорядження №758 від 30.12.2024. Така вимога за своєю правовою природою є скаргою у розумінні ст.3 Закону №393/96-ВР – зверненням з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів, порушених, на думку позивача, діями (бездіяльністю) органу місцевого самоврядування та його посадової особи. Відповідно, на її розгляд поширюється заборона, встановлена ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР.
Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що оскільки питання, порушені у зверненні позивача, безпосередньо стосуються компетенції Франківської районної адміністрації, звернення не було скероване іншим виконавчим органам Львівської міської ради. Належність питання до компетенції певного органу не звільняє від виконання спеціальної заборони, встановленої ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР, яка стосується саме розгляду скарг на дії чи рішення цього органу або його посадових осіб. З аналізу положень ч.1 ст.16 та ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР слідує, що у разі надходження скарги в порядку підлеглості до вищого органу або посадової особи така скарга підлягає розгляду саме цим вищим органом або посадовою особою, а не органом, дії якого оскаржуються.
Доводи відповідача про те, що відповідь надано в.о. голови районної адміністрації як уповноваженою посадовою особою згідно з розподілом обов`язків, не спростовують наведених висновків суду. Норма ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР поширюється на орган або посадову особу як таких, дії чи рішення яких оскаржуються, незалежно від внутрішнього розподілу обов`язків між посадовими особами цього органу.
Посилання відповідача на ухвалу Львівської міської ради від 08.07.2021 №1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», Положення про Франківську районну адміністрацію та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 28.05.2021 №414 щодо опрацювання усних та електронних звернень громадян, які надходять на Гарячу лінію міста Львова, є безпідставним, оскільки такі акти не можуть встановлювати правила розгляду скарг громадян, що суперечать вимогам Закону №393/96-ВР, який має вищу юридичну силу.
У скарзі від 11.06.2025 позивач, посилаючись на ст.18 Закону №393/96-ВР, просив надати: розпорядчі документи ЛКП «Вулецьке» щодо примусового демонтажу; звернення ЛКП «Вулецьке» до Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області про забезпечення громадського порядку під час проведення демонтажних робіт та рішення по такому зверненню.
Зі змісту листа Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.07.2025 №35-вих-99678 вбачається, що запитувані позивачем документи (розпорядчі документи ЛКП «Вулецьке» щодо примусового демонтажу, звернення ЛКП «Вулецьке» до поліції та рішення по такому зверненню) йому не надано і відповіді по суті цих вимог не дано. Натомість відповідач обмежився повторним повідомленням про причину невиконання комунальним підприємством робіт з примусового демонтажу. Таким чином, право позивача, передбачене абз.3 ч.1 ст.18 Закону №393/96-ВР, на ознайомлення з матеріалами перевірки порушеного у скарзі питання та право, передбачене абз.7 ч.1 ст.18 Закону №393/96-ВР, на одержання письмової відповіді про результати розгляду скарги по суті всіх порушених у ній питань – не реалізовано.
Із дослідженого судом листа Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 08.07.2025 №35-вих-99678 також вбачається, що у разі визнання скарги необґрунтованою відповідач не роз`яснив порядку оскарження прийнятого за нею рішення, чим порушив вимогу абз.10 ч.1 ст.19 Закону №393/96-ВР. Зазначена в листі загальна теза про те, що «законодавство надає Вам право оскаржувати відповідь чи дії посадовців у встановленому порядку», не є роз`ясненням конкретного порядку оскарження, оскільки не містить інформації про орган, до якого може бути подана скарга, строки та процедуру такого оскарження.
Щодо доводів позивача про порушення відповідачем ст.20 Закону №393/96-ВР суд зазначає, що скарга позивача від 11.06.2025 №АЙ-18935463 надійшла до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради через департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради 25.06.2025 (вхідний №4-2501-35034), а відповідь на неї надано листом від 08.07.2025 №35-вих-99678, тобто в межах строку, встановленого ч.1 ст.20 Закону №393/96-ВР. Водночас сама по собі формальна відповідність строку розгляду строку, установленому Законом, не свідчить про належний розгляд скарги, якщо допущено інші порушення Закону №393/96-ВР, що мали місце у даній справі.
Щодо доводів позивача про порушення ч.3 ст.7 Закону №393/96-ВР суд зазначає, що ця норма застосовується у випадку, коли питання, порушені у зверненні, не входять до повноважень органу, який отримав звернення. У даній справі скаргу позивача адресовано Заступнику міського голови з питань житлово-комунального господарства Львівської міської ради як вищій посадовій особі в порядку підлеглості над Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, що відповідає вимогам ч.1 ст.16 Закону №393/96-ВР. Натомість фактичне скерування скарги на розгляд саме до того органу, дії посадової особи якого оскаржувалися, є самостійним порушенням ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР, як про це зазначено вище.
З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм суд приходить висновку, що бездіяльність в.о. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Шарко Г.С. при розгляді скарги ОСОБА_1 від 11.06.2025 №АЙ-18935463 полягає у: розгляді скарги тим самим органом і тією самою посадовою особою, дії та рішення яких оскаржувалися (порушення ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР); ненаданні позивачу запитуваних ним документів про результати перевірки порушеного у скарзі питання та неприйнятті рішення по суті всіх порушених у скарзі питань (порушення абз.3 та абз.7 ч.1 ст.18 Закону №393/96-ВР); нероз`ясненні порядку оскарження прийнятого за скаргою рішення (порушення абз.10 ч.1 ст.19 Закону №393/96-ВР).
Зазначена бездіяльність не відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, зокрема, не вчинена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, та з дотриманням принципу верховенства права.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення (скаргу) ОСОБА_1 від 11.06.2025 №АЙ-18935463 та надати відповідь по суті всіх порушених у ній питань відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
При цьому суд враховує, що з огляду на ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР розгляд скарги ОСОБА_1 від 11.06.2025 №АЙ-18935463 не може бути здійснений Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, дії посадової особи якої були предметом оскарження. Водночас визначення конкретної посадової особи або органу, який повинен здійснити повторний розгляд скарги, належить до повноважень Львівської міської ради та її виконавчого комітету у межах внутрішнього розподілу повноважень. Суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень і самостійно ухвалювати рішення по суті скарги, оскільки це позбавило б позивача прав, передбачених ст.18 Закону №393/96-ВР.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 1211,20 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Франківської районної адміністрації Львівської міської ради при розгляді звернення (скарги) ОСОБА_1 від 11.06.2025 №АЙ-18935463.
Зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради (місцезнаходження: вул.Генерала Чупринки, 85, м.Львів, 79057; код ЄДРПОУ: 04056121) повторно розглянути звернення (скаргу) ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 11.06.2025 №АЙ-18935463 та надати відповідь по суті всіх порушених у ній питань відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цього рішення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (місцезнаходження: вул.Генерала Чупринки, 85, м.Львів, 79057; код ЄДРПОУ: 04056121) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.