ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

16.06.2026р. Справа № 905/199/26 

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, код ЄДРПОУ 00100227)
до відповідача: Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8; код ЄДРПОУ 00131268)
про стягнення 13 482 175,55 грн., з яких: 13 445 941,11 грн.- заборгованість, 36 234,44 грн. – 3% річних,

Представники сторін:
від позивача: Бова Я.О. (на підставі довіреності № 10/11/24 від 10.11.2025)
від відповідача: Дем`яненко О.І. (на підставі довіреності № 81/2025 від 17.11.2025) 

СУТЬ СПОРУ:
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” про стягнення 13 482 175,55 грн., з яких: 13 445 941,11 грн. – заборгованість, 36 234,44 грн. – 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0518-03041-ПД від 01.01.2024 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг за період січень 2026 - лютий 2026, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 13445 941,11 грн., що стало підставою для нарахування 3% річних в сумі 36 234,44 грн.
Ухвалою суду від 02.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 15.04.2026 відкладено підготовче засідання на 12.05.2026. 
12.05.2026 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14.05.2026 року, що відображено у протоколі судового засіданні за вказану дату.
Ухвалою суду від 14.05.2026 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 12.06.2026. 
В судовому засіданні 12.06.2026 оголошувалась перерва до 16.06.2026, що відображено в протоколі судового засідання за вказану дату.
13.05.2026 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягає на тому, що правомірним є нарахування відповідачу 3% річних та інфляційних втрат як за прострочення оплати за планові обсяги, акти приймання-передачі послуг, та і за акти коригування. На думку представника позивача оплата планової вартості послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання. Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданих послуг. Також у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відповідач сам сформував відповідні дані власного комерційного обліку і направив їх на адресу позивача, а позивач як АКО відповідно до Правил ринку та умов Договору на підставі поданих даних сформував відповідні планові та фактичні нарахування.
16.06.2026 на адресу суду від позивача надішли заперечення, в яких він заперечував проти задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення. 
11.05.2026 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 13 445 941,11 грн. Щодо нарахованих позивачем 3% річних відповідач зазначив, що позивачем не заявляється про стягнення безпосередньо сум планової вартості послуг за кожну декаду розрахункового періоду, але розрахунок 3 % річних позивач здійснює на вказані суми. Водночас позивачем не доведено, що він має право на стягнення сум планових обсягів за кожну декаду розрахункового періоду. За твердженням відповідача, зі змісту договору вбачається, що вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Отже, у даній справі спірним зобов`язанням виступає саме розрахунок за фактичний обсяг, а не поетапну оплату планової вартості послуги, яка у справі не заявлялася. Також матеріали справи не містять підтвердження вихідних даних, з яких можливо встановити відповідність визначеного у рахунках обсягу та вартості плановому обсягу послуги, яким саме мав бути цей плановий обсяг, що унеможливлює встановлення судом правильності розрахунків позивача. Враховуючи викладене, на думку відповідача при нарахуванні 3% річних до уваги потрібно брати вартість саме наданої послуги, що відображена в актах наданих послуг, адже такі дані відповідають вартості фактично наданих послуг, тобто відповідають вартості послуг, які реально були надані відповідачу. Також у відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на тому, що позивачем жодним чином не доводяться визначені в рахунках-фактурах за кожні декади спірного періода обсяги планової процедури, походження яких неможливо визначити, в той час як в матеріалах справи відсутні дані АКО для визначення планових обсягів. Отже, на думку відповідача, матеріали справи не містять підтвердження вихідних даних, з яких можливо встановити відповідність визначеного у рахунках обсягу та вартість планового обсягу послуги, якою вона мала бути. 
12.06.2026 відповідачем до суду подана заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду Донецької області у справі 905/199/26 на 12 місяців.
Представник позивача в судове засідання з`явився, наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення на один рік. 
Представник відповідача в судове засідання по справі з`явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 18 710,84 грн. та підтримав надану ним заяву про відстрочення виконання рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд 

ВСТАНОВИВ
Приватне акціонерне товариство “Національна енергетична компанія “Укренерго” (позивач) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р “Про погодження перетворення державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” у приватне акціонерне товариство”.
НЕК “Укренерго” є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства “Національна енергетична компанія “Укренерго” відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №802, п. 3.2 Статуту НЕК “Укренерго”.
НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі – юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
На виконання вимог законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю постановою від 14.03.2018 року № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» та постановою від 14.03.2018 року № 309 «Про затвердження кодексу системи передачі» затвердила типові форми договорів. Договори є публічними договорами приєднання.
Відповідно до статті 634 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі – НКРЕКП), від 14.03.2018 № 309 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 29.09.2023 № 1763), Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі – Позивач, ОСП, НЕК «Укренерго») наказом від 03.10.2023 року № 550 затвердило умови Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Умови Договору набирають чинності з 01.01.2024 року.
Відповідно до заяви-приєднання Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та повідомлення Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"" від 20.12.2023 №01/70377 про приєднання до договору, між сторонами укладено договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0518-03041-ПД, дата акцептування - 01.01.2024.
Укладений між НЕК "Укренерго" (ОСП) та АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” (Користувач) договір є публічним договором приєднання та укладений з урахуванням положень статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання користувача до умов цього договору згідно із заявою-приєднанням, що є додатком 1 до цього договору. 
Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) він регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим Договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі – послуга). Послуга, яка надається за цим договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.
Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього Договору (п. 2.2 Договору). 
Згідно п. 2.3 договору під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України.
Ціна Договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів наростаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць (п. 3.1 Договору).
Відповідно до п. 3.2 договору оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі (п. 3.3 Договору).
Згідно п. 3.4 договору планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Відповідно до п. 3.5 договору користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеного системою платежів і розрахунків: 
1 платіж – до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 
2 платіж – до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 
3 платіж – до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Плановий обсяг Послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі – АКО) за кожну декаду розрахункового періоду (п. 3.6 Договору).
Згідно п. 3.7 договору користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в «Системі управління ринком», що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуг (включно), або акт надання послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді виконавець ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники акта надання послуги та/або акта коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. 
Відповідно до п. 3.8 договору користувач здійснює підписання актів надання послуги та актів коригування до актів надання послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня її отримання користувачем. У разі виникнення розбіжностей за отриманим від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті надання послуги вартість та/або фактичний обсяг послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акта. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акта надання послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей. У разі підтвердження розбіжностей ППКО користувача надає АКО актуальні дані для здійснення врегулювання. Врегулювання розбіжностей здійснюється в терміни та відповідно до вимог додатка 10 до Правил ринку та відображаються в акті коригування. 
Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за цим Договором; підписувати зі своєї сторони акти надання Послуги, акти коригування до актів надання Послуги, акти звірки розрахунків; надавати ОСП свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами КСП (пп. 4.2.1, 4.2.4, 4.2.19 Договору).
Згідно п. 13.1 договору він набирає чинності з дати акцептування заяви-приєднання, зазначеної в повідомленні ОСП, і діє до 31 грудня (включно) року, у якому акцептована заява-приєднання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов шляхом направлення відповідного повідомлення. 
Як встановлено судом, на виконання умов договору сторонами було складено акти надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме:
- №ДУА-0022839 від 31.01.2026 за січень 2026 року на суму 7 134 208,10 грн. з ПДВ;
- №ДУА-0023683 від 28.02.2026 за лютий 2026 року на суму 6 311 733Ю,01 грн. з ПДВ.
Вищезазначені акти підписані представниками обох сторін без зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про накладення кваліфікованого електронного підпису. 
Також на виконання умов договору позивачем сформовано та виставлено відповідачу наступні рахунки - фактури, які виставлені в системі управління ринком: №ДУ-0087913/0518-03041-ПД від 11.02.2026 за січень 2026 на суму 7 134 28,10 грн. з ПДВ та №ДУ-0091008/0518-03041-ПД від 11.03.2026 за лютий 2026 на суму 6 311 733,01 грн. з ПДВ.
В підтвердження направлення цих документів відповідачу позивачем надано скріншоти з системи АСКОД. 
Як зазначає позивач, оскільки відповідач у встановлені договором строки не сплатив заборгованість за договором, позивачем було направлено відповідачу вимогу вих. №01/64654 від 24.10.2025, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення. 
Наведені обставини зумовили звернення позивача із даним позовом до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. 

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне. 
Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань і застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення нарахованих 3% річних.
Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Цивільного кодексу України, Законом України “Про ринок електричної енергії” та умовами укладеного між ними договору.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. 
Як встановлено ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п.6.1 глави 6 розділу ХІ Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309 (далі - Кодекс), договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління в ОЕС України. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного та перспективного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
При цьому, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вже зазначалося, у п.п. 3.5, 3.7 договору сторони погодили, що користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків:
1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;
2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;
3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.
Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу, з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання послуги (включно), або акт надання послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). 
Як встановлено судом, позивачем було надано послуги відповідачу за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0518-03041-ПД від 01.01.2024 за січень 2026 - лютий 2026 на загальну суму 13 445 941,11 грн., що підтверджується відповідними актами надання послуг. 
Факт отримання від позивача послуг з боку відповідача за вищевказаним договором та наявність заборгованості перед позивачем в сумі 13 445 941,11 грн. визнається відповідачем. 
Сплату заборгованості у передбачений договором строк боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, які б спростовували твердження позивача, матеріали справи не містять. 
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості в сумі 13 445 941,11 грн. підлягають задоволенню.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. 
Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних в сумі 36 234,44 грн. за загальний період з 19.01.2026 по 16.03.2026.
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.
3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. 
Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов`язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.
Судом встановлено, що позивач при здійсненні розрахунку 3% річних виходив з п.3.5 договору та здійснив нарахування як за прострочення поетапної оплати планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із встановленою системою платежів на підставі виставлених рахунків, визначивши період прострочення за кожним рахунком, так і за фактичний обсяг послуги.
Як вже зазначалося, відповідно до умов договору у відповідача спочатку виникає обов`язок зі здійснення поетапної планової вартості послуги у строки, встановлені в п. 3.5 договору, з подальшим перерахунком за фактичний обсяг послуги у строки, встановлені в п. 3.7 договору.
Оплата планової вартості послуги, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги по суті є одним і тим самим зобов`язанням з оплати послуги, що надається у відповідному розрахунковому періоді, розподіл такого обов`язку на окремі платежі у часі (попередня оплата, остаточний розрахунок) не створює умов для припинення існування таких частин зобов`язання.
Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданої послуги.
Оскільки укладеним між сторонами договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом надання послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 23.11.2023 у справі №925/654/22, від 15.07.2025 у справі № 914/3621/23.
Як вже зазначалося, згідно з п. 3.6 договору плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну декаду розрахункового періоду.
Під час розгляду даної справи позивач зазначив, що відповідач сам сформував відповідні дані власного комерційного обліку і направив їх на адресу позивача, а позивач як АКО відповідно до Правил ринку та умов договору на підставі поданих даних сформував відповідні планові та фактичні нарахування. 
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 4.2.19 договору передбачено обов`язок Користувача (відповідача) надавати ОСП свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами КСП.
На підставі статті 53 Закону України «Про ринок електричної енергії» та Кодексу комерційного обліку електричної енергії (п. 2.2.2), затвердженого Постановою НКРЕПКП від 14.03.2018 р. № 311 оператор системи передачі (ПрАТ «НЕК «Укренерго») виконує функції Адміністратора комерційного обліку (АКО), та здійснює такі функції:
- адміністрування відносин щодо комерційного обліку електричної енергії шляхом формування проектів відповідних нормативних документів, впровадження їх у нормативно-правове поле, контролю їх дотримання учасниками ринку та постачальниками послуг комерційного обліку (ППКО), вирішення спірних питань та врегулювання суперечок, нагляду за станом комерційного обліку на ринку електричної енергії;
- забезпечення реєстрації ППКО та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії;
- забезпечення реєстрації об`єктів та точок комерційного обліку;
- створення та управління централізованими базами даних комерційного обліку електричної енергії інформаційно-комунікаційної платформи Datahub;
- формування даних комерційного обліку, в тому числі формування оціночних даних, отримання валідованих даних від ППКО, визначення їхньої придатності до використання, профілювання, формування сертифікованих даних, центральна агрегація даних комерційного обліку;
- надання даних комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків, учасникам ринку та іншим уповноваженим сторонам;
- здійснення інших функцій, передбачених Кодексом комерційного обліку.
Формування та передача даних комерційного обліку, регулюється порядком підготовки та надання даних комерційного обліку постачальниками послуг комерційного обліку електричної енергії, що є публічно доступним, та розміщений за наступним посиланням:https://ua.energy/uchasnikam_rinku/administrator-komertsijnogo-obliku/formuvannya-ta-peredacha-danyh-komertsijnogo-obliku/ (далі-Порядок).
Відповідно до положень вказаного Порядку, Постачальники послуг комерційного обліку (далі - ППКО) мають забезпечити щоденне завантаження даних комерційного обліку електричної енергії на платформу Датахаб Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО).
Дані комерційного обліку в системі MMS (система управління ринком) в залежності від дати надання та цільового призначення класифікуються по наступним версіям та релізам:
- Останній реліз ДКО Версії 1 - використовуються для щодекадних розрахунків з АР за небаланси, щомісячних розрахунків з ОСП за послуги передачі та диспетчеризації, щомісячних розрахунків з ОСР за послуги розподілу;
Останній реліз ДКО Версії 2 - використовується для щомісячних та квартальних розрахунків врегулювання з АР за небаланси, коригувальних розрахунків з ОСП за послуги передачі та диспетчеризації, коригувальних розрахунків з ОСР за послуги розподілу;
Останній реліз ДКО Версії 3 - використовується для розрахунків другого врегулювання з АР за небаланси, коригувальних розрахунків з ОСП за послуги передачі та диспетчеризації, коригувальних розрахунків з ОСР за послуги розподілу. При цьому, з травня 2023 року АКО в рамках реалізації заходів з забезпечення функціонування центральної інформаційно- телекомунікаційної платформи «Датахаб» та ведення централізованого реєстру точок комерційного обліку (РТКО) на ринку електричної енергії, а також централізованого керування та інформаційного обміну даними комерційного обліку для здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, здійснює прийом від ППКО електронних документів з даними комерційного обліку в Датахаб (не через MMS).
Отже, на підставі наданих ППКО (відповідачем) на адресу АКО (позивача) відповідно до умов укладеного Договору та вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, формуються відповідні релізи за відповідними версіями (акти та рахунки), так за версією 1 розраховується планові (щодекадні) нарахування, за версією 2 розраховуються щомісячні фактичні нарахування, а за версіями 3 розраховуються акти корегування. Враховуючи наявність розбіжностей у даних за трьома версіями саме і відбувається різниця у нарахуваннях за надані послуги у виставлених розрахункових документах.
Таким чином, позивач як АКО відповідно до Правил ринку та умов Договору на підставі даних комерційного обліку, сформованих і направлених відповідачем через платформу Datahub позивачу, здійснює відповідні планові та фактичні нарахування.
За змістом пп. 63 п. 1.2.1 гл. 1.2 р. I Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі - Кодекс КО) сертифіковані дані комерційного обліку (сертифіковані дані) - набір даних комерційного обліку за встановлений період для точки або групи точок комерційного обліку після їх перевірки АКО, що використовується всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії. Згідно з п. 9.14.1 гл. 9.14 р. IX Кодексу КО АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам. Учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО (п. 9.14.3 гл. 9.14 р. IX Кодексу КО).
Так, на офіційному сайті НЕК «Укренерго» розміщено повідомлення за посиланням: https://www.ukrinform.ua/rubric-economy/3254430-ukrenergo-zaprovadilo-sistemu-elektronnogo-dokumentoobigu-z-kontragentami.html, в якому повідомлено, що для удосконалення та пришвидшення зовнішнього документообігу, а також оперативної та зручної взаємодії з контрагентами, НЕК «Укренерго» на основі автоматизованої системи контролю і організації діловодства (АСКОД) впровадило електронну платформу «Укренерго онлайн» (Сервіс).
Через «Укренерго онлайн»/Сервіс постачальники та споживачі можуть отримувати рахунки на оплату послуг з передачі електроенергії та з диспетчерського (оперативного-технологічного) управління, акти надання послуг, видаткові накладні, договори та додаткові угоди тощо.
Таким чином, усі документи, на підставі яких нарахована основна заборгованість (зокрема планова) відповідачу є належним чином підписаними або надісланими через сервіс електронного документообігу, що визначено умовами Договору та Правилами ринку.
Позивач під час розгляду даної справи посилався на те, що рахунки-фактури (а.с. 121-132) містять відомості щодо планового обсягу послуг за спірний період. 
Поряд з цим, суд не може погодитись із таким, оскільки вказані рахунки-фактури не є тими доказами, що підтверджують дані Адміністратора комерційного обліку за кожну декаду розрахункового періоду. Інших доказів (вихідних даних) з яких можливо встановити відповідність визначеного у рахунках обсягу та вартості плановому обсягу послуги, яким він мав бути, матеріали справи не містять.
Судом враховано висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №914/2625/23, які зведено до необхідності виходити з конкретних погоджених сторонами умов договору. 
З аналізу умов укладеного між сторонами договору вбачається зобов`язання відповідача здійснити оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду поряд із зобов`язанням відповідача здійснити оплату фактичного обсягу послуги після закінчення відповідного місяця. Такі зобов`язанні не виключають та не замінюють одне одного, є взаємопов`язаними. 
Отже здійснюючи нарахування 3% річних до уваги потрібно брати вартість наданої послуги, що відображена в актах наданих послуг, адже такі дані відповідають вартості фактично наданих послуг, тобто відповідають вартості послуг, які реально були надані відповідачу.
Таким чином, за висновком суду, правомірним є розрахунок застосованої відповідальності на підстави ст. 625 Цивільного кодексу України за період прострочення виконання спірного грошового зобов`язання за фактичний обсяг послуги у межах визначеного позивачем граничного періоду прострочення.
Перевіривши розрахунок 3% річних за наведених мотивів, встановлено підстави задля його перерахунку у межах заявлених вимог, а саме:
- за зобов`язанням січня 2026 року на суму 7 134 208,10 грн за період з 16.02.2026 по 16.03.2026,
- за зобов`язанням лютого 2026 року на суму 6 311 733,01 грн за період з 16.03.2026 по 16.03.2026.
Враховуючи вищевикладене, згідно здійсненого судом за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунку сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 17 523,59 грн. за загальний період з 16.02.2026 по 16.03.2026.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду
Відповідно до ст.239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Зокрема, згідно із ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк, встановлений судом.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.
Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача. Відстрочення виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих ними обґрунтувань та дослідження доказів.
При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).
Згідно практики Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002р. у справі “Крапивницький та інші проти України”, заява №60858/00).
Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.
Заявляючи про відстрочення виконання рішення відповідач посилається на наступні обставини: 
- АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” є підприємством критичної інфраструктури, без стабільної роботи якого фактично неможливим є робота інших підприємств критичної інфраструктури, як то: водопостачання та водовідведення, централізованого опалення, газопостачання та інших;
- через постійні ворожі обстріли практично всіх районів Донецької області, частина мереж АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” безповоротно втрачена, а інша зазнала значних ушкоджень та потребує постійного відновлення, у зв`язку із чим, всі кошти підприємства, в першу чергу, направляються на відновлення роботи мереж з метою забезпечення безперебійного постачання електричної енергії для життєдіяльності Донецького регіону;
- внаслідок тимчасової окупації та проведенням активних бойових дій з 24.02.2022 та по теперішній час, товариство фактично позбавлене можливості здійснювати управління діяльністю та доступу до більшої частини об`єктів енергетики, задіяних у процесі надання послуг з розподілу електричної енергії, розпоряджатися майном, технологічними транспортними засобами, товарно-матеріальними цінностями та документацією в структурних підрозділах, що розташовані на території: м. Волноваха, м. Маріуполь, м. Лиман, м. Святогірськ, с. Сонячне, п. Ольгинка, с. Рівнопіль, с. Рибинське, с. Степове, с. Новопетрівка, смт. Ялта, смт. Мангуш, смт. Нікольське, с. Зелений Яр, с. Малоянисоль, смт. Новотроїцьке, смт. Зарічне, смт. Дробишево, с. Зелена долина, с. Білогорівка, с. Коровій Яр, с. Яцьківка, смт. Миронівський, смт. Дробишеве, смт. Богородичне та інші;
- внаслідок вищезазначених подій товариством були втрачені власні розподільчі мережі та доступ до мережі споживачів в населених пунктах розташованих на територіях: Маріупольської ОТГ, Великоновоселківської СТГ, Волноваської МТГ, Вугледарської МТГ, Комарської СТГ, Мирненської СТГ, Ольгинської СТГ, Старомлинівської СТГ, Хлібодарівської СТГ, Часовоярської МТГ, Андріївської СТГ, Іллінівської СТГ, Лиманської МТГ, Миколаївської МТГ, Олександрівської СТГ, Святогірської МТГ, Черкаської СТГ, Кальчицької СТГ, Мангушської СТГ, Нікольської СТГ, Сартанської СТГ, частково на територіях Покровського, Краматорського, Бахмутського та Слов`янського районів;
- використання позивачем у своїй господарській діяльності електричних мереж відповідача, покладаючи всі втрати, які виникають під час передачі електричної енергії такими мережами на відповідача;
- постановою ВПВРВ від 29.06.2022 за виконавчим провадженням №51833760 арештовано всі рахунки підприємства, а отже, як зазначає відповідач, на сьогоднішній день фактично заблоковано усю господарську діяльність підприємства, що унеможливлює здійснення будь-яких виплат, в т.ч. погашення заборгованості перед кредиторами;
- станом на 01.01.2026 дебіторська заборгованість на користь АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” становила 2 227 670 517,51 грн., а станом на 01.04.2026 – вже 2 365 047 978,23 грн. Несвоєчасні розрахунки клієнтів відповідача за отримані послуги з розподілу електричної енергії, зокрема, є причиною порушення АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” умов Договору щодо здійснення своєчасних розрахунків з позивачем.
Також в обгрунтування заяви про відстрочення виконання рішення відповідач додатково посилався на те, що їх підприємство здійснює електропостачання військовим, які проходять службу у Східному регіоні, та, відповідно, зазвичай орендують приміщення, що є критично важливим в умовах воєнного стану для забезпечення потреб Збройних Сил України. 
З урахуванням наведених обставин, відповідач наголошує на тому, що стягнення з АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” заборгованості по справі, на сьогодні може привести до ще більшого погіршення його фінансового стану та до неспроможності виконання вкрай важливих функцій товариства, в тому числі з підтримки енергосистеми в опалювальний період.
Поряд із цим, відповідач просить суд врахувати той факт, що підприємство вживає всіх доступних заходів для реалізації можливості реального виконання судового рішення, зокрема, у посиленому режимі здійснює претензійно-позовну роботу, що направлена на стягнення дебіторської заборгованості з недобросовісних контрагентів.
На підтвердження своєї позиції відповідачем було долучено відповідні докази, зокрема, звіт про фінансові результати, накази про тимчасове зупинення діяльності, постанови виконавчої служби про арешт майна відповідача та перелік пошкодженого майна в результаті бойових дій.
В свою чергу, позивач заперечує проти відстрочення виконання рішення у цій справі та наполягає на тому, що впровадження воєнного стану в Україні, не може бути підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, так як наслідки, спричинені вторгненням РФ в Україну, мають загальний характер та у повній мірі стосуються обох сторін, як відповідача, так і позивача.
Дослідивши доводи сторін, суд вважає, що відповідачем було надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності підприємства. 
Поряд із цим, вирішуючи питання з приводу можливості відстрочення виконання рішення у цій справі, суд вважає за необхідне захистити інтереси обох сторін, в тому числі і позивача, який безумовно також зазнає негативних наслідків, спричинених військовою агресією.
Враховуючи вищенаведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку, що справедливим та таким, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде часткове задоволення заяви АТ “ДТЕК Донецькі електромережі” в частині надання відстрочення виконання рішення у даній справі на 6 місяців, що в свою чергу дозволить відповідачу акумулювати грошові кошти та виконати вкрай важливу функцію з підготовки енергосистеми Донецького регіону до опалювального періоду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо судових витрат
Відповідно до ч.2 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому згідно ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Зазначене питання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору буде вирішено в окремій ухвалі суду після надходження відповідного клопотання.
Як встановлено судом, позивачем сплачено 161 786,10 грн судового збору. 
З урахуванням вищевикладеного, решта сплаченого судового збору відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 130, 185, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” до Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” про стягнення 13 482 175,55 грн., з яких: 13 445 941,11 грн. – заборгованість, 36 234,44 грн. – 3% річних, задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства “ДТЕК Донецькі електромережі” (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8; код ЄДРПОУ 00131268) на користь Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, код ЄДРПОУ 00100227) 13 463 464,70 грн., з яких 13 445 941,11грн. – заборгованість, 17 523,59 грн. - 3% річних, судовий збір в сумі 80 668,52 грн.
Відстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців до 16.12.2026.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У судовому засіданні 16.06.2026 підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2026
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.С. Зельман