УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/2204/25 Головуючий у 1-й інст. Хомич В. М. 
Категорія 80 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
справу №283/2204/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент»
на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Хомич В.М. у м.Малині,

у с т а н о в и в:

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» (далі – ТзОВ «Юні Стоун Плент») подало до суду заяву, якою у тому числі, просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Малинського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року №283/2204/25 про стягнення з ТзОВ «Юні Стоун Плент» на користь ОСОБА_1 заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за грудень 2024 року – квітень 2025 року в загальному розмірі 52 694,62 грн, що із відрахуванням податків і зборів становить 40 574,84 грн, зокрема: за грудень 2024 року - 616 грн, за січень 2025 року - 9 461,76 грн, за лютий 2025 року - 18 883,24 грн, за березень 2025 року – 10 355,73 грн, за квітень 2025 року – 1 258,11 грн та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 16 квітня по 16 жовтня 2025 року в розмірі 50 000 грн, із подальшим утриманням із цієї суми податків і зборів.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року з ТзОВ «Юні Стоун Плент» на користь ОСОБА_1 стягнута заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за грудень 2024 року – квітень 2025 року в загальному розмірі 52 694,62 грн, що із відрахуванням податків і зборів становить 40 574,84 грн, зокрема: за грудень 2024 року - 616 грн, за січень 2025 року - 9 461,76 грн, за лютий 2025 року - 18 883,24 грн, за березень 2025 року – 10 355,73 грн, за квітень 2025 року – 1 258,11 грн та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 16 квітня по 16 жовтня 2025 року в розмірі 50 000 грн, із подальшим утриманням з цієї суми податків і зборів. Рішення суду щодо стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Судом 24 листопада 2025 року виданий виконавчий лист про стягнення всієї суми заборгованості, а не в межах суми платежу за один місяць. ТзОВ «Юні Стоун Плент» 28 листопада 2025 року отримало постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79698628 на виконання вказаного вище виконавчого листа. На переконання заявника, виконавчий лист виданий з порушенням вимог п.2 частини першої ст.430 ЦПК України, оскільки він охоплює суму, яка не підлягає негайному виконанню. 

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2025 року, зокрема, в задоволенні заяви ТзОВ «Юні Стоун Плент» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ТзОВ «Юні Стоун Плент» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, - виконавчий лист Малинського районного суду від 24 листопада 2025 року №283/2204/25.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що виконавчий лист, виданий на суму 90 574,84 грн, - це сума заробітної плати позивача за п`ять місяців (грудень 2024, січень, лютий, березень, квітень 2025 року) та сума середнього заробітку в розмірі 50 000 грн, що не відповідає вимогам п.2 частини першої ст.430 ЦПК України, які передбачають, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Вважає, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права ст.ст.8,13,129 Конституції України та були порушенні норми процесуального права. Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за змістом ст.432 ЦПК України не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такої ухвали, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гарбар К.Г. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
При цьому покликається на те, що суд першої інстанції видав виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в межах суми платежу за один місяць, який був переданий на виконання до Малинського відділу ДВС на підставі заяви стягувача про стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини другої ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Виконавчий лист від 24 листопада 2025 року в справі №283/2204/25 не видавався судом помилково, обов`язок боржника щодо виплати стягувачу заробітної плати в межах суми платежу за один місяць не виконаний взагалі, і він не припинений.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.242-245 т.1). Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволеною з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» задоволений частково. Стягнуто з ТзОВ «Юні Стоун Плент» на користь ОСОБА_1 заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за грудень 2024 року – квітень 2025 року в загальній сумі 52 694,62 грн, що із відрахуванням податків і зборів становить 40 574,84 грн, зокрема: за грудень 2024 року – 616 грн, за січень 2025 року – 9 461,76 грн, за лютий 2025 року – 18 883,24 грн, за березень 2025 року – 10 355,73 грн, за квітень 2025 року – 1 258,11 грн; середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 16 квітня по 16 жовтня 2025 року в розмірі 50 000 грн, із подальшим утриманням з цієї суми податків і зборів. Вирішено питання судового збору. Рішення суду щодо стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.114-117 т.1).

Малинським районним судом Житомирської області 24 листопада 2025 року виданий виконавчий лист №283/2204/25 із зазначенням резолютивної частини вказаного рішення – про стягнення з відповідача на користь позивача суми заробітної плати у розмірі 52 694,62 грн, що із відрахуванням податків і зборів становить 40 574 гривні 84 копійки, зокрема: за грудень 2024 року – 616 грн, за січень 2025 року – 9 461,76 грн, за лютий 2025 року – 18 883,24 грн, за березень 2025 року – 10 355,73 грн, за квітень 2025 року – 1 258,11 грн; середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 16 квітня по 16 жовтня 2025 року в розмірі 50 000 грн, із подальшим утриманням з цієї суми податків і зборів.

Відповідно до положень частини другої ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 09 вересня 2021 року в справі №824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року в справі №824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Окрім того, за своїм змістом частина друга ст.432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком, як повного, так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а, отже, як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої, відповідно до цієї норми закону.

За таких обставин, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року в справі №824/2/22.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року в справі №520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року в справі №824/67/20, від 09 червня 2022 року в справі №2-118/2001.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Відповідно до частини другої ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять відомостей щодо виконання боржником рішення суду й заявник не довів належними та допустимими доказами наявність передбачених положеннями ст.432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, окрім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи викладене вище, на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів відхиляє, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не є і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які б призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юні Стоун Плент» залишити без задоволення.
Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: