Справа № 560/3767/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

15 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду з 27.04.2022 по 09.01.2026 в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань», передбаченої пунктом 1 розділу XXXVII порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам передбачений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 виконував бойові (спеціальні) завдання, що підтверджується довідками ОК-5 та ОК-7, з яких вбачається, що я отримував грошове забезпечення із урахуванням додаткової винагороди. Вказує, що отримав за спірний період додаткову грошову винагороду в розмірі 100 000 гривень, саме за виконання бойових (спеціальних завдань). Вважає, що має право на отримання додаткової грошової винагороди в розмірі 70000 гривень, однак військова частина НОМЕР_1 вказаної виплати йому не здійснила, а тому змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 не є протиправною. Виплати здійснювалися виключно відповідно до нормативних актів, чинних на момент нарахування, а позивач неправомірно поширює норму, що набрала чинності лише з 01.04.2024, на весь спірний період 27.04.2022 – 09.01.2026, а також не довів факту виконання бойових завдань у зонах, передбачених для виплати 70 000 грн.
Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що позивач в період з 27.04.2022 по 09.01.2026 проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно Витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №11 від 09.01.2026 позивача було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу військової частини з 10.01.2026.
Позивач вважає, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 він виконував бойові (спеціальні) завдання, та отримував грошове забезпечення із урахуванням додаткової винагороди.
Однак, вказана додаткова винагорода була обчислена йому не в повному обсязі та не за весь період виконання бойових (спеціальних) завдань, а саме з 27.04.2022 по 09.01.2026 в розмірі 70000 гривень.
Вважає таку бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з положенням ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова №168, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Ця постанова набрала чинності з моменту опублікування та застосовується з 24.02.2022.
Як встановлено з матеріалів справи, що позивач в період з 04.06.2022 по 10.08.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районах населених пунктів Донецької селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області, Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області.
Вказані обставини підтверджуються довідкою від 08.01.2026 №1328 виданою командиром ВЧ НОМЕР_1 на підставі Журналу бойових дій 4 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 №112/дск від 21.02.2022 року, що також не заперечується відповідачем.
При цьому, вказана довідка охоплює лише 68 днів період з 04 червня по 10 серпня 2022 року включно і є доказом участі в бойових заходах за вказаний період. 
Суд зазначає, що в матеріалах справи містяться докази виплати позивачу за спірний період з 04 червня по 10 серпня 2022 року додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 гривень пропорційно дням перебування в зоні бойових дій, а саме: довідкою ОК-5 від 30.01.2026, довідкою ОК-7 від 09.02.2026, довідкою ОК-5 та ОК-7.
Отже, відповідачем дотримано обов`язку, щодо нарахування та виплати вказаної додаткової винагороди за участь в бойових діях позивача за період з 04.06.2022 по 10.08.2022.
При цьому, посилання позивача на те, що він має право на додаткову грошову винагороду в розмірі 70000 грн за вказаний період є безпідставним, оскільки одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань (п. 1 розділу XXXVII Порядку виплати грошового забезпечення, затвердженого наказом МОУ № 260 від 07.06.2018, у редакції наказу МОУ № 339 від 21.05.2024) була запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 № 419 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168", та згідно пункту 2 постанови № 419 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 квітня 2024 року, а тому не може бути застосована до спірного періоду.
Стосовно іншого періоду з 11.08.2022 по 09.01.2026, суд зазначає, що вимога позивача виплатити додаткову грошову винагороду в розмірі 70000,00 грн є безпідставною, оскільки позивачем не надано до суду доказів перебування в зонах бойових дій та прийняття участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, зокрема, довідок, бойових наказів, журналу бойових дій, тощо.
Суд зазначає, що єдиний підтверджений період участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, це період з 04.06.2022 по 10.08.2022 (68 днів), однак під час вказаного періоду постанова про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 70000 грн ще не існувала, при цьому у вказаний період позивач отримував винагороду у розмірі 100000 грн пропорційно дням перебування у зоні бойових дій, яка передбачена пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260, що підтверджується довідкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Враховуючи подання відповідачем до суду доказів нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди, в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
З врахуванням положень ст. 139 КАС України, судові витрати, що підлягають розподілу - відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук