ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.05.2026	Справа № 911/457/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидової М.О., за участю секретаря судового засідання Молот Н.М., розглянувши матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Десна-2" (07414, вул. Промислова, буд.1, с. Рожівка, Броварський р-н, Київська обл., код 19419351)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Універсал" (02090, вул. Вільнюська, буд.33, м. Київ, код 42130013)
про стягнення 691 123,93 грн
Представники сторін: 
від позивача: Забіжко Т.М.- самопредставництво, наказ про призначення №О/К-000003 від 19.02.2026;
від відповідача: Герасимова Т.І.- адвокат, ордер серії ВВ № 1057336 від 12.03.2026;
ВСТАНОВИВ:
Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Десна-2" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Універсал" (далі - відповідач) про стягнення 691 123,93 грн передані до Господарського суду міста Києва за підсудністю з Господарського суду Київської області на підставі ухвали від 23.02.2026 у справі № 911/457/26.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/457/26 передано на розгляд судді Демидовій М.О.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2025 між ТОВ “Десна-2” та ТОВ “СП Універсал” укладено договір №1-з про надання послуг з приймання відходів на зберігання з подальшою передачею на оброблення. На виконання умов договору позивач у період з березня по липень 2025 року надав відповідачу відповідні послуги, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг, актами приймання-передачі відходів, податковими накладними та іншими первинними документами. Загальна вартість наданих і прийнятих послуг становить 3 359 901,60 грн. Разом з тим відповідач, прийнявши надані послуги, у повному обсязі їх не оплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 663 789,60 грн., інфляційні втрати у розмірі 16 750,07 грн та три відсотки річних у розмірі 10 584,26 грн.
19.02.2026 в системі “Електронний суд” (передано до Господарського суду міста Києва 11.03.2026) разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Десна-2" була подана заява про забезпечення позову.
12.03.2026 в системі “Електронний суд” відповідачем сформовано заперечення на заяву про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 13.03.2026 відкрито провадження у справі №911/457/26 за вищевказаними позовними вимогами, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.03.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Десна-2" про забезпечення позову задоволено.
17.03.2026 в системі “Електронний суд” позивачем сформовано заяву про залучення представника позивача до участі у справі.
17.03.2026 через відділ діловодства господарського суду позивачем подано заяву про отримання ухвали суду від 13.03.2026 особисто.
30.03.2026 в системі "Електронний суд" відповідачем сформовано зустрічну позовну заяву (до суду надійшла 31.03.2026) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Універсал" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Десна-2" про зобов`язання виконати умови договору.
31.03.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що у справі № 911/457/26 позов ТОВ «Десна-2» про стягнення 691 123,93 грн є необґрунтованим, оскільки позивач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором № 1-з від 05.03.2025 щодо оброблення відходів. Відповідач вказує, що у період з 31.03.2025 по 12.07.2025 були підписані акти № ОУ-0000007 – № ОУ-0000027 на загальну суму 3 359 901,60 грн, з яких сплачено 2 696 112,00 грн, однак фактичне оброблення відходів не підтверджене. Зокрема, довідки про оброблення відходів за березень–червень 2025 містили нульові показники, а за липень 2025 довідка не була надана, попри лист ТОВ «СП «Універсал» вих. № 0508/25-1 від 05.08.2025.
Також у відзиві наведено, що згідно з листами Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 17.03.2026 та 19.03.2026 у Реєстрі декларацій про відходи відсутні відомості щодо ТОВ «Десна-2», що, на думку відповідача, підтверджує відсутність фактичного оброблення відходів. Крім того, відповідач зазначає, що дозвіл № 14112/25 на здійснення операцій з оброблення відходів позивач отримав лише 12.08.2025, тоді як дозвіл № 8630/24 від 02.12.2024 передбачав лише право зберігання відходів. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. 
31.03.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.
01.04.2026 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів.
02.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про повернення зустрічної позовної заяви заявнику.
03.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
03.04.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання з проханням здійснювати розгляд справи №911/457/26 за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. 
06.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло заперечення на клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
06.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що у справі № 911/457/26 позовні вимоги про стягнення 691 123,93 грн є обґрунтованими, оскільки відповідач не заперечує факт укладення договору № 1-з від 05.03.2025, підписання актів наданих послуг без зауважень, отримання результатів послуг та наявність заборгованості. Позивач вказує, що акти виконаних робіт були підписані сторонами, відповідач здійснював часткову оплату, відобразив операції у бухгалтерському та податковому обліку та сформував податковий кредит. Також зазначається, що відповідач отримав оплату від ТОВ «Євро-реконструкція» за договором № 24/03-01/ЄР від 24.03.2025, вартість якого включала послуги з оброблення відходів. Позивач також посилається на те, що листи Мінекономіки № 6303-08/25824-07 від 17.03.2026 та № 6303-08/26685-07 від 19.03.2026 не підтверджують невиконання договору, а умовами договору не передбачено, що довідки про оброблення відходів є єдиним доказом надання послуг. Крім того, зазначається, що відповідач вже ініціював окремий спір щодо виконання договору, тоді як у даній справі предметом спору є наявність заборгованості за надані та прийняті послуги. У зв`язку з цим позивач просить задовольнити позов у повному обсязі. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване підприємство "Універсал" повернуто заявнику.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2026 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання на 28.04.2026 об 11:00 год.
27.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
27.04.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №911/3742/25. Відповідач у клопотанні посилається на те, що у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/3742/25, предметом якої є повернення коштів, сплачених у межах того ж Договору №1-з від 05.03.2025, у зв`язку з нібито неналежним виконанням договору Позивачем. Також Відповідач зазначає, що у межах іншої справи досліджуються обставини належного виконання договору, обсяг та реальність наданих послуг, а також витребувано відповідні докази, які, на думку Відповідача, мають значення і для розгляду даної справи. Крім того, у клопотанні вказано, що продовження розгляду цієї справи до вирішення справи №911/3742/25 може призвести до дублювання дослідження доказів та ризику ухвалення різних судових рішень щодо одних і тих самих правовідносин. 
28.04.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів.
28.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
28.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про особливий статус наданих доказів.
28.04.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача щодо зупинення провадження у справі. Позивач у запереченнях зазначає про відсутність підстав для зупинення провадження, посилаючись на те, що наявні у справі докази дозволяють встановити всі істотні обставини спору, а Відповідач не довів об`єктивної неможливості розгляду справи. Також Позивач вказує, що справа №911/3742/25 має інший предмет спору, а Відповідач не конкретизував, які саме обставини неможливо встановити у межах даного провадження. Крім того, Позивач заперечує доводи про необхідність зупинення провадження, зазначаючи, що клопотання спрямоване на затягування розгляду справи. 
28.04.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі щодо зупинення провадження. У додаткових поясненнях Відповідач посилається на положення ст. 227, 229 ГПК України та практику Верховного Суду щодо необхідності зупинення провадження у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи. Також Відповідач зазначає про процесуальну залежність даної справи від справи №911/3742/25, оскільки у межах іншого провадження досліджуються обставини належного або неналежного виконання Договору №1-з від 05.03.2025, від яких, на думку Відповідача, залежить вирішення спору про стягнення заборгованості. Крім того, у поясненнях вказано на ризик ухвалення взаємовиключних судових рішень та дублювання судового розгляду у разі продовження розгляду даної справи без вирішення справи №911/3742/25. 
У судовому засіданні 28.04.2026 брали участь повноважні представники сторін.
У судовому засіданні 28.04.2026 представником відповідача заявлено усне клопотання про залишення без розгляду поданого відповідачем клопотання від 28.04.2026 про поновлення строку на подання доказів.
Протокольною ухвалою суду задоволено усне клопотання представника відповідача та залишено без розгляду клопотання відповідача від 28.04.2026 про поновлення строку на подання доказів.
Представник відповідача у судовому засіданні 28.04.2026 просив задовольнити подане клопотання про зупинення провадження у справі.
Представник позивача заперечив проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.
У судовому засіданні 28.04.2026 оголошено перерву до 19.05.2026 о 10:45 год.
07.05.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
У судовому засіданні 19.05.2026 брали участь повноважні представники сторін; оголошено перерву у судовому засіданні до 26.05.2026 о 12:00 год.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2026 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал» про зупинення провадження у справі №911/457/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №911/3742/25 відмовлено.
У судовому засіданні 26.05.2026 брали участь повноважні представники сторін; оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу створені усі належні умови для надання доказів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.
05.03.2025 між ТОВ «Десна-2» та ТОВ «СП «Універсал» укладено договір № 1-з про надання послуг з приймання відходів на зберігання з подальшою передачею на оброблення (а.с.45-53 т.1). Відповідно до умов договору позивач зобов`язався здійснювати приймання, зберігання та подальше поводження з відходами, а відповідач — передавати відходи та оплачувати надані послуги. Загальний погоджений обсяг відходів за договором становив 30 000 мі . 
Відповідно до п. 1.1 Договору № 1-з, Виконавець зобов`язується приймати, зберігати та передавати на оброблення відходи, а Замовник — оплатити послуги.
Пунктом 1.7 договору визначено, що право власності на відходи переходить до Виконавця з моменту підписання акту приймання-передачі та вартість переданих відходів дорівнює нулю.
Згідно із п. 2.3.3 Договору замовник гарантує, що відходи є ненебезпечними та належать до IV класу небезпеки.
Відповідно до п. 3.1 Договору вартість послуг визначається у Протоколі узгодження договірної ціни.
Пунктом 3.2 визначено, що оплата послуг здійснюється після підписання акту наданих послуг.
Відповідно до п. 4.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання договору.
Згідно з п. 4.2 Договору, у разі прострочення оплати Замовник сплачує пеню та 3% річних.
Відповідно до п. 5.2 Договору спори між сторонами вирішуються у судовому порядку.
Пунктом 7.1 Договору визначено, що договір діє до 31 грудня 2025 року.
24.03.2025 між ТОВ «СП «Універсал» та ТОВ «Євро-реконструкція» за результатами закупівлі Prozorro UA-2025-02-26-002860-a укладено договір № 24/03-01/ЄР щодо надання послуг з перевезення та оброблення донної золи, шлаку і котлового пилу, у зв`язку з чим відповідач залучив ТОВ «Десна-2» для виконання робіт з оброблення відходів за договором № 1-з (а.с.54-65 т.1). 
Загальний погоджений обсяг відходів за договором з ТОВ «Євро-реконструкція» становив 30 000 мі, водночас матеріалами справи підтверджується фактичне передання позивачу 17 721 мі відходів у межах виконання спірного договору.
Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги, а Замовник — прийняти та оплатити такі послуги. 
Пунктом 1.7 визначено, що підтвердженням виконання робіт є підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. 
Відповідно до п. 1.8 Договору послуги вважаються наданими належним чином з моменту підписання акту приймання-передачі. 
Згідно з п. 1.10 Договору Замовник зобов`язаний оплатити надані послуги протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту. 
Пунктом 2.4.4 визначено, що розрахунки здійснюються на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі. 
Пунктом 3.4 визначено, що загальна вартість Договору становить 18 000 000 грн з ПДВ. 
Відповідно до п. 4.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань. 
Згідно з п. 4.2 Договору у разі прострочення виконання зобов`язань Виконавець сплачує пеню за кожний день прострочення. 
Пунктом 4.5 визначено, що Виконавець зобов`язаний відшкодувати Замовнику всі збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням Договору.
У період з 31.03.2025 по 12.07.2025 відповідач передавав позивачу відходи, а позивач надавав послуги з їх приймання та поводження, що оформлено актами № ОУ-0000007 від 31.03.2025, № ОУ-0000008 від 19.04.2025, № ОУ-0000009 від 26.04.2025, № ОУ-0000010 від 30.04.2025, № ОУ-0000013 від 03.05.2025, № ОУ-0000014 від 10.05.2025, № ОУ-0000015 від 17.05.2025, № ОУ-0000016 від 24.05.2025, № ОУ-0000019 від 07.06.2025, № ОУ-0000020 від 14.06.2025, № ОУ-0000021 від 21.06.2025, № ОУ-0000022 від 28.06.2025, № ОУ-0000023 від 30.06.2025, № ОУ-0000026 від 05.07.2025 та № ОУ-0000027 від 12.07.2025. Загальна вартість наданих та прийнятих послуг становила 3 359 901,60 грн (а.с.10-17 т.1). 
Відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг у загальному розмірі 2 696 112,00 грн, що підтверджувалось платіжними документами з посиланням на договір та відповідні акти (а.с.121-132 т.1). 
04.08.2025 позивачем складено лист № 26, у якому зафіксовано наявність заборгованості відповідача станом на 31.07.2025 у сумі 760 485,60 грн. 
05.08.2025 ТОВ «СП «Універсал» направило лист вих. № 0508/25-1 щодо надання довідки про оброблення відходів за липень 2025 року. 
08.08.2025 відповідач здійснив часткову оплату заборгованості у сумі 96 696,00 грн, у зв`язку з чим залишок непогашеної заборгованості склав 663 789,60 грн. 
02.10.2025 позивач направив відповідачу претензію № 39 щодо сплати заборгованості у сумі 663 789,60 грн та недовезення погодженого обсягу відходів (а.с.41-43). 
07.10.2025 відповідач направив на адресу позивача претензію № 1 щодо виконання договору (а.с.133-134 т.1). 
23.10.2025 позивач отримав відповідь відповідача на претензію № 39 від 02.10.2025 (а.с.40 т.1). 
31.10.2025 позивач надав відповідь на претензію відповідача № 1 від 07.10.2025, у якій відмовив у її задоволенні (а.с.33-34 т.1). 
Надавши правову оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
На підставі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів. Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать ст. 174 Господарського кодексу України.
Зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі (ст.944 Цивільного кодексу України).
Посилання на положення статті 944 Цивільного кодексу України суд оцінює критично, оскільки спірний договір не є класичним договором зберігання у розумінні глави 66 ЦК України, а за своєю правовою природою є змішаним договором, що містить елементи договору про надання послуг та договору зберігання.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укладати змішані договори, в яких містяться елементи різних договорів.
Суд встановив, що договір №1-з від 05.03.2025 за своєю правовою природою є змішаним договором, який містить:
- елементи договору зберігання; 
- елементи договору про надання послуг; 
- елементи договору у сфері управління відходами. 
При цьому до правовідносин сторін підлягають застосуванню норми цивільного та господарського законодавства з урахуванням спеціального законодавства у сфері управління відходами.
Предмет договору охоплює не лише зберігання відходів, а й їх подальшу передачу на оброблення та здійснення комплексу операцій поводження з відходами.
Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.
На відміну від класичного договору відповідального зберігання укладений між сторонами договір не передбачає обов`язку повернення того ж самого майна поклажодавцю, а навпаки — передбачає подальше поводження з переданими відходами відповідно до умов договору та спеціального законодавства у сфері управління відходами.
Відповідно до положень зазначеного Закону управління відходами є комплексом операцій, що включає збирання, перевезення, зберігання, відновлення, видалення та інші операції поводження з відходами.
При цьому операція R13 прямо передбачає зберігання відходів до здійснення операцій R1–R12, тобто подальшу передачу відходів для здійснення операцій з відновлення або оброблення.
Отже, сама по собі передача відходів іншим суб`єктам у межах технологічного циклу поводження з відходами правовій природі спеціального регулювання у сфері управління відходами та сама по собі не спростовує факту належного виконання сторонами господарських зобов`язань за спірним договором.
Судом встановлено, що на виконання умов договору №1-з від 05.03.2025 у період з березня по липень 2025 року позивачем фактично здійснювалось приймання відходів відповідача, їх розміщення на об`єкті позивача, а також надання передбачених договором послуг, пов`язаних із поводженням з відходами.
На підтвердження факту виконання умов договору позивачем надано до матеріалів справи належні та допустимі докази, зокрема:
- акти здачі-приймання робіт (наданих послуг): №ОУ-0000007 від 31.03.2025, №ОУ-0000008 від 19.04.2025, №ОУ-0000009 від 26.04.2025, №ОУ-0000010 від 30.04.2025, №ОУ-0000013 від 03.05.2025, №ОУ-0000014 від 10.05.2025, №ОУ-0000015 від 17.05.2025, №ОУ-0000016 від 24.05.2025, №ОУ-0000019 від 07.06.2025, №ОУ-0000020 від 14.06.2025, №ОУ-0000021 від 21.06.2025, №ОУ-0000022 від 28.06.2025, №ОУ-0000023 від 30.06.2025, №ОУ-0000026 від 05.07.2025 та №ОУ-0000027 від 12.07.2025;
- акти приймання-передачі відходів, сформовані та підписані сторонами в системі ЕкоСистема, які містять тотожні відомості щодо обсягів, дат та маршрутів перевезення відходів, що відображаються у товарно-транспортних накладних;
- декларацію про відходи ТОВ «Десна-2» за 2025 рік, у якій відображено отримання від ТОВ «СП «Універсал» 22 846,024 тонн відходів за кодом 10 01 01;
- документи екологічної звітності та листування щодо функціонування ЕкоСистеми;
- податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН;
- оборотно-сальдові відомості;
- платіжні документи, що підтверджують здійснення відповідачем часткової оплати за договором у сумі понад 2,6 млн грн.
Дослідивши наявні у справі акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), суд встановив, що вказані документи містять усі необхідні реквізити первинних бухгалтерських документів, передбачені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», містять посилання на спірний договір, погоджений сторонами обсяг та вартість наданих послуг, а також підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб без будь-яких зауважень щодо обсягу, вартості чи якості наданих послуг.
Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 у справі №910/14817/22 дійшов висновку про те, що підписання актів приймання-передачі послуг без зауважень підтверджує прийняття замовником результату наданих послуг та виникнення у нього обов`язку щодо їх оплати, якщо інше не доведено належними та допустимими доказами.
Суд враховує наведений правовий висновок Верховного Суду та зазначає, що відповідачем у даній справі не доведено недійсність спірних актів, їх фальсифікацію, підписання неуповноваженими особами або відсутність волевиявлення сторін на прийняття результатів виконаних робіт.
Разом з тим суд враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 02.06.2023 у справі №914/2355/21, відповідно до якої сам по собі факт підписання первинних бухгалтерських документів не є абсолютним та безумовним доказом реальності господарської операції, а такі документи підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами у справі.
Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що після підписання спірних актів відповідач:
- здійснював часткову оплату послуг із посиланням у платіжних документах на договір №1-з від 05.03.2025 та відповідні акти;
- відобразив господарські операції у бухгалтерському та податковому обліку;
- сформував податковий кредит за відповідними податковими накладними;
- не звертався до позивача із вимогами щодо коригування або анулювання податкових накладних.
Відповідно до статей 76– 79 Господарського процесуального кодексу України саме сторона, яка заперечує проти доказу, повинна довести його неналежність, недопустимість або недостовірність.
Разом з тим, належних та допустимих доказів на спростування факту виконання позивачем спірних послуг відповідачем суду не надано.
Посилання відповідача на відсутність фактичного виконання договору суд оцінює критично, оскільки наведені доводи спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, які у своєму взаємозв`язку підтверджують реальність господарських операцій між сторонами, фактичний рух відходів, їх приймання позивачем, подальше поводження з ними та здійснення сторонами дій, спрямованих на виконання умов спірного договору. Зокрема, позивачем відходи прийняті на обробку із складанням та підписанням обома сторонами договору відповідних актів прийняття-передачі (надання послуг), виставлені відповідні рахунки на сплату наданих послуг, які без заперечень сплачені відповідачем (частково) із посиланням на Акти прийняття-передачі (надання послуг).
За змістом статей 901, 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити належним чином надані та прийняті послуги у строки та порядку, визначені договором.
У межах даного спору суд вирішує питання належного виконання сторонами господарських зобов`язань та наявності підстав для стягнення заборгованості за прийняті відповідачем послуги.
Питання дотримання сторонами вимог спеціального законодавства у сфері управління відходами саме по собі не є предметом даного спору та може бути предметом оцінки компетентних органів у межах окремих правовідносин.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За таких обставин суд дійшов висновку, що надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують фактичне виконання договору №1-з від 05.03.2025, реальність спірних господарських операцій та прийняття відповідачем результатів наданих послуг.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що у спірний період позивач не мав дозволу на здійснення операцій R12, а відтак, на думку відповідача, не міг фактично здійснювати оброблення відходів, передбачене умовами договору №1-з від 05.03.2025.
Суд оцінює зазначені доводи критично з огляду на таке.
Як встановлено судом, предметом укладеного між сторонами договору є не лише безпосереднє здійснення операцій з оброблення відходів, а комплекс взаємопов`язаних дій, що включає:
- приймання відходів;
- їх розміщення та зберігання;
-подальшу передачу на оброблення;
- здійснення операцій поводження з відходами.
При цьому пунктом 1.9 договору №1-з від 05.03.2025 сторони прямо погодили право виконавця залучати сторонні організації до оброблення відходів замовника.
Отже, умовами договору не передбачено обов`язку позивача особисто здійснювати весь технологічний цикл операцій з оброблення відходів без можливості залучення інших суб`єктів господарювання.
При цьому з наданих сторонами доказів, зокрема, документів екологічної звітності, листування сторін, даних ЕкоСистеми та характеру господарських операцій убачається, що подальше поводження з відходами здійснювалося із залученням інших учасників технологічного циклу управління відходами, що відповідало погодженій сторонами моделі виконання договору та не суперечило пункту 1.9 договору №1-з від 05.03.2025.
Відповідно до положень зазначеного Закону управління відходами є комплексом операцій, що включає збирання, перевезення, зберігання, відновлення, видалення та інші операції поводження з відходами.
Фактично доводи відповідача зводяться до посилань на неналежне, на його думку, екологічне оформлення окремих операцій та відсутність у позивача у спірний період дозволу на окремі види операцій з відходами.
Суд зазначає, що предметом доказування у даній справі є факт надання та прийняття відповідачем послуг за договором №1-з від 05.03.2025, а також наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо їх оплати.
Сам по собі факт наявності або відсутності у позивача окремих дозвільних документів у сфері управління відходами не свідчить автоматично про відсутність господарської операції між сторонами та не є безумовною підставою для звільнення відповідача від оплати фактично прийнятих послуг.
Умовами договору №1-з від 05.03.2025 не передбачено обов`язку позивача здійснити кінцеве видалення чи остаточну утилізацію відходів та складення відповідного акту як умову виникнення права на оплату. Послуги вважаються наданими з моменту прийняття та передачі відходів у межах погодженого сторонами механізму поводження з відходами. Іншого відповідач не довів.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірний договір в установленому законом порядку визнаний недійсним, нікчемним або таким, що суперечить вимогам закону, а також не доведено, що надані позивачем послуги були фактично відсутні.
Крім того, як зазначено вище, матеріалами справи підтверджується, що відповідач приймав результати виконання договору, підписував первинні документи, здійснював часткову оплату та використовував результати господарських операцій у власній господарській діяльності.
Також відповідач посилався на те, що акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) були підписані ним під впливом введення в оману щодо фактичного виконання позивачем умов договору.
Суд відхиляє зазначені доводи як необґрунтовані з огляду на таке.
Відповідно до статті 230 Цивільного кодексу України введення в оману має місце у разі умисного повідомлення однією стороною неправдивих відомостей або умисного приховування обставин, які мають істотне значення.
Для підтвердження факту омани сторона повинна довести:
-факт повідомлення недостовірної інформації; 
-умисел іншої сторони; 
-істотність відповідних обставин; 
- причинний зв`язок між оманою та вчиненням дій. 
Належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду не надано.
Матеріалами справи встановлено, що навіть після отримання інформації, на яку наразі посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, останній продовжував підписувати акти наданих послуг без будь-яких зауважень; здійснювати оплату за договором №1-з від 05.03.2025;відображати відповідні господарські операції у бухгалтерському та податковому обліку; формувати податковий кредит за податковими накладними позивача; використовувати документи позивача у взаємовідносинах із ТОВ «Євро-реконструкція».
Зокрема, акти №ОУ-0000019 від 07.06.2025, №ОУ-0000020 від 14.06.2025, №ОУ-0000021 від 21.06.2025, №ОУ-0000022 від 28.06.2025, №ОУ-0000023 від 30.06.2025, №ОУ-0000026 від 05.07.2025 та №ОУ-0000027 від 12.07.2025 були підписані відповідачем вже після отримання ним так званих «нульових довідок», на які останній наразі посилається у своїх запереченнях.
Крім того, у відповіді на претензію №39 від 02.10.2025 відповідач фактично підтвердив: існування договірних відносин між сторонами; прийняття відходів позивачем; виконання робіт за договором; оформлення відповідних актів наданих послуг.
Таким чином, поведінка відповідача після підписання спірних актів свідчить про фактичне визнання ним результатів виконання договору та суперечить його поточним запереченням щодо відсутності господарських операцій.
Суд також враховує, що відповідач протягом тривалого часу не заявляв про недійсність договору, не оспорював підписані акти у судовому порядку, не звертався із вимогами про повернення сплачених коштів та не вчиняв дій, спрямованих на відмову від результатів господарських операцій.
Наведена поведінка свідчить про прийняття відповідачем результатів виконання договору та підтверджує наявність у нього волевиявлення на виконання спірних господарських операцій.
Суд враховує правову доктрину заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), відповідно до якої сторона не може діяти всупереч своїй попередній поведінці, якщо інша сторона обґрунтовано покладалась на неї.
У даному випадку відповідач тривалий час визнавав факт виконання договору, підписував первинні документи, здійснював оплату та використовував результати договору у власній господарській діяльності.
Судом встановлено, що відповідач виконував договір з ТОВ «Євро-реконструкція» предметом якого були перевезення донної золи; її оброблення; транспортування за маршрутом «Золовідвал – Полігон».
При цьому у структурі договірної ціни окремо визначено вартість послуг з оброблення відходів.
Додатком №1 до договору сторони погодили технічні вимоги щодо перевезення та подальшого поводження з відходами, а Додатком №3 визначили окрему вартість послуг з оброблення відходів у структурі договірної ціни.
Матеріалами справи підтверджується, що саме в межах виконання зазначеного договору з ТОВ «Євро-реконструкція» відповідач залучив позивача для приймання відходів на зберігання та подальшу передачу на оброблення.
Отже, відповідач фактично використав результати наданих позивачем послуг у власній господарській діяльності та при виконанні договірних зобов`язань перед ТОВ «Євро-реконструкція», однак належного та повного розрахунку з позивачем не здійснив.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження наявних у справі доказів.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт надання послуг за договором №1-з від 05.03.2025;відповідачем доведено лише наявність окремих зауважень щодо екологічного оформлення окремих операцій; відповідач не довів відсутність фактичного надання послуг; відповідач не довів недійсність або фальсифікацію первинних документів; відповідач не спростував факту прийняття послуг та користування їх результатами.
Суд виходить із принципів добросовісності, розумності та справедливості, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, та враховує, що відповідач фактично прийняв результати наданих позивачем послуг, використав відповідні документи та результати господарських операцій у межах виконання власних договірних зобов`язань перед ТОВ «Євро-реконструкція», однак повної оплати за прийняті послуги не здійснив.
За таких обставин відмова відповідача від повної оплати прийнятих послуг суперечить принципу добросовісності у господарських правовідносинах.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у розмірі 663 789,60 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо нарахування 3 % річних, суд виходить з такого. 
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 10 584,26 грн у період з 09.08.2025 по 18.02.2026.
Оскільки договором не визначено окремого строку виконання обов`язку щодо сплати заборгованості після пред`явлення претензії, застосуванню підлягають положення частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до яких боржник зобов`язаний виконати вимогу кредитора у семиденний строк з дня її пред`явлення. 
Матеріалами справи підтверджується направлення позивачем претензії №39 від 02.10.2025 щодо сплати заборгованості. 
Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів щодо точної дати отримання відповідачем претензії №39 від 02.10.2025, суд оцінює наявні у справі докази у їх сукупності. При цьому претензія відповідача №1 від 07.10.2025 не містить посилань на претензію позивача №39 від 02.10.2025 та не свідчить про її отримання станом на вказану дату. Разом з тим матеріалами справи підтверджується, що відповідь на претензію №39 була надана відповідачем 13.10.2025, що свідчить про обізнаність відповідача із заявленою вимогою не пізніше зазначеної дати. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач був обізнаний про заявлену позивачем вимогу не пізніше 13.10.2025, а, відтак, відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 21.10.2025, а тому 3 % річних підлягають нарахуванню саме з цієї дати.
З урахуванням здійсненого судом перерахунку 3 % річних за період з 21.10.2025 по 18.02.2026 на суму заборгованості 663 789,60 грн становлять 6 601,52 грн.
Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню у зазначеному розмірі.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що останній здійснений із незначними арифметичними неточностями. 
Разом з тим, здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат за заявлений позивачем період, суд встановив, що їх фактичний розмір є більшим, ніж заявлено до стягнення позивачем. 
Однак, враховуючи положення статті 237 Господарського процесуального кодексу України та межі заявлених позовних вимог, суд не вправі присуджувати більше, ніж просить позивач, у зв`язку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню у заявленому позивачем розмірі 16 750,07 грн.
Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд –
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна-2» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал» про стягнення 691 123,93 грн - задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал» (02090, м. Київ, вул. Вільнюська, буд. 33, код 42130013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна-2» (07414, Київська обл., Броварський р-н, с. Рожівка, вул. Промислова, буд. 1, код 19419351) заборгованість у розмірі 663 789 (шістсот шістдесят три тисячі сімсот вісімдесят дев`ять) грн 60 коп.; 3 % річних у розмірі 6 601 (шість тисяч шістсот одну) грн 52 коп.; інфляційні втрати у розмірі 16 750 (шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 07 коп. та судові витрати у розмірі 10 307 (десять тисяч триста сім) грн 11 коп.
3. В решті позову відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено та підписано 27.05.2026
Суддя Марія ДЕМИДОВА