КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
25 червня 2026 року
м. Київ
провадження № 22-ц/824/10663/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), 
суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: скаржника ОСОБА_1 (в режимі ВКЗ),
представника заінтересованих осіб ТОВ «Світ фінансів», ТОВ «Інком-фінанс» - адвоката Подольського А. А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Луценка О. М.
від 24 березня 2026 року
у цивільній справі № 756/12660/25 Оболонського районного суду міста Києва
за скаргою ОСОБА_1 
про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 
заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ фінансів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інком-фінанс» 
У С Т А Н О В И В:
17.08.2025 ОСОБА_1 звернулася в суду зі скаргою на дії Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи ТОВ «Світ фінансів», ТОВ «Інком-фінанс», в обґрунтування якої, з урахуванням подальших змін, зазначала, що 27.08.2013 Оболонським районним судом м. Києва на виконання рішення від 12.04.2011 у справі № 2-1144 видано виконавчий лист № 2-1144. 
Вказувала, що 10.12.2014 на підставі цього документа було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з порушенням встановлених законом строків пред`явлення. Зауважує, що 24.12.2015 державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «КБ «Надра». Стягувач не оскаржував зазначену постанову від 24.12.2015 у встановлений законом 10-денний строк ні до суду, ні до органу ДВС. 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 756/315/17 було задоволено заяву про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою при поштовій пересилці. Підкреслює, що граничний строк повторного пред`явлення виконавчого документа відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» закінчився 24.12.2018, а судове рішення про його поновлення відсутнє. 
Зазначала також, що 09.01.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» укладено договір про відступлення права вимоги. Ухвалою суду від 20.04.2022 у справі № 756/315/17 здійснено заміну стягувача на ТОВ «Світ Фінансів» за відсутності рішення про поновлення строків пред`явлення листа до виконання. Скаржник наголошує, що 06.03.2025 ТОВ «Світ Фінансів» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Інком-фінанс». Вона стверджує, що попри втрату статусу кредитора, ТОВ «Світ Фінансів» 11.04.2025 звернулося до Верхньодніпровського відділу ДВС зі скаргою на дії державного виконавця щодо повернення документа стягувачу від 24.12.2015. Зауважує, що на підставі цієї скарги в.о. начальника відділу Кирпа В. В. 25.04.2025 скасував постанову від 24.12.2015 та фактично створив умови для незаконного відновлення виконавчого провадження майже через десять років. Вважає, що ТОВ «Світ Фінансів» не мало процесуального статусу сторони у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, оскільки відповідна постанова виконавця про заміну сторони не виносилася. Вона зазначає, що вказана скарга ТОВ «Світ Фінансів» від 11.04.2025 та постанова № НОМЕР_1/17 про результати перевірки законності відсутні в базі АСВП. ОСОБА_1 наголошувала, що при винесенні постанови від 25.04.2025 керівник ДВС послався виключно на договір купівлі-продажу квартири від 12.06.2007, не перевіривши актуальний стан цього майна у реєстрах. Звертала увагу, що зазначена квартира на момент відкриття провадження перебувала під арештом у межах іншого виконавчого провадження. Підкреслювала, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні акти перевірки, службові записки чи інші належні докази, які б підтверджували незаконність дій державного виконавця у 2015 році. 
Вказувала, що про порушення своїх прав дізналася лише 08.08.2025 після ознайомлення з матеріалами справи № 756/315/17, оскільки постанова від 25.04.2025 була направлена за адресою, з реєстрації за якою вона знялась ще у 2017 та зареєструвалась за поточним місце реєстрації, а з березня 2022 року проживає в Республіці Польща. Скаржник вважає, що у 2025 році орган ДВС здійснив нове незаконне відкриття виконавчого провадження під колишнім номером поза межами строків примусового виконання та за відсутності самого виконавчого документа.
На підставі наведеного, просила з урахуванням подальших уточнень, поновити строк на подання скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, обчислюючи його з моменту фактичного отримання мною повної інформації про порушення моїх прав - 08.08.2025, або визнати строк на оскарження дій та бездіяльності державного виконавця таким, що не пропущений;
визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бухгольца Вячеслава Вікторовича від 10.12.2014 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 як таку, що прийнята без належної правової підстави та з порушенням установлених законом строків пред`явлення виконавчого документа до виконання;
визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Бухгольца Вячеслава Вікторовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яка полягає у невжитті заходів щодо закінчення (закриття) виконавчого провадження та скасування постанови від 10.12.2014 про його відкриття, оскільки виконавчий документ № 2-1144 від 27.08.2013 було пред`явлено після спливу строку, встановленого законом;
визнати неправомірною бездіяльність в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпи Владислава Вадимовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яка полягає у: невстановлені статусу заявника (ТОВ «Світ Фінансів»); нереєстрації його скарги в Автоматизованій системі виконавчих проваджень; невинесенні процесуальних постанов (про заміну сторони, відновлення, поновлення, відкриття або зупинення провадження); невстановлені актуальної адреси боржника для належного повідомлення;
визнати незаконними та скасувати постанови в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпи Владислава Вадимовича від 25.04.2025, а саме: постанову № НОМЕР_1/17 про результати перевірки законності виконавчого провадження; постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1; постанову про прийняття виконавчого провадження № НОМЕР_1 до виконання; постанову про скасування процесуального документа (постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2015), як такі, що ухвалені без правової підстави, з порушенням вимог статей 12, 15, 26, 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 433 Цивільного процесуального кодексу України;
зобов`язати в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпу Владислава Вадимовича: усунути порушення прав ОСОБА_1 , допущені під час незаконного відкриття/ відновлення/ поновлення виконавчого провадження № НОМЕР_1; вжити заходів для відновлення порушеного правового становища боржника, у тому числі шляхом внесення відповідних змін до Автоматизованої системи виконавчих проваджень.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 24 березня 2026 року в задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної Дніпропетровської виконавчої області служби у Кам`янському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у повному обсязі.
Зазначає, що виконавче провадження № НОМЕР_1 було відкрито 10.12.2014 незаконно, оскільки виконавчий лист номер 2-1144 від 27.08.2013 пред`явлено до виконання після спливу річного строку, а саме 09.12.2014. Скаржник звертає увагу на те, що після повернення виконавчого документа 24.12.2015 строк його повторного пред`явлення сплив 24.12.2018, і судове рішення про його поновлення відсутнє. Вказує, що станом на 25.04.2025 оригінал чи дублікат виконавчого листа були відсутні, що унеможливлювало відновлення провадження за статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження». Наголошує, що скаргу від 11.04.2025 до начальника державної виконавчої служби подало ТОВ «Світ Фінансів», яке втратило статус кредитора 06.03.2025 після відступлення права вимоги ТОВ «Інком-Фінанс». Вважає протиправними постанови виконувача обов`язків начальника відділу Кирпи В. В. від 25.04.2025 про скасування процесуального документа та відновлення провадження майже через десять років після його завершення.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Інком-фінанс», що поданий адвокатом Максименко М. О., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною.
Вказує, що виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрито без пропуску строку, оскільки виконавчий документ передавався між відділами за місцем знаходження майна боржника. Звертає увагу на те, що постанова від 24.12.2015 про повернення виконавчого листа була незаконною, оскільки у боржника на праві власності перебувало два об`єкти нерухомого майна, а саме домоволодіння у Дніпропетровській області та квартира в місті Києві. Наголошує, що на момент подання скарги 11.04.2025 саме ТОВ «Світ Фінансів» мало процесуальний статус стягувача на підставі ухвали суду від 20.04.2022, тоді як ТОВ «Інком-фінанс» було замінено судом лише 30.09.2025. Вважає, що начальник відділу мав повне право скасувати незаконну постанову 2015 року за скаргою належного стягувача, а триваюче провадження підтверджене постановою Київського апеляційного суду від 07.04.2026 у справі номер № 756/12664/25.
У поданій відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила не враховувати доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, а ухвалу суду скасувати.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу із викладених у ній підстав та доводів. 
Представник заінтересованих осіб проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав викладених у відзиві.
Суб`єкт оскарження представника у судове засідання не направив, про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення скаржника, представника заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.
Встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12.04.2011 у справі № 2-1144 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» кредитну заборгованість у розмірі 2 297 807,57 грн.
16.01.2014 ухвалою Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/15932/13-ц виправлено описку у виконавчому листі, зокрема в частині щодо дати набрання рішенням законної сили, а саме зазначивши 24.01.2012, а не 14.06.2011. В частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, судом зазначено, ПАТ «КБ «Надра» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, оскільки з 01 червня 2013 року річний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання поновився та підстав для його поновлення немає.
01.02.2017 Оболонським районним судом міста Києва розглянуто справу № 756/315/17 за поданням державного виконавця ВРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-1144 за позовом ПАТ«КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 2 297 807,57 грн, оскільки такий виконавчий документ було втрачено при пересилці.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01.02.2017 у справі № 756/315/17 вирішено видати дублікат виконавчого листа № 2-1144 по справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 2 297 807,57 грн.
20.04.2022 у справі № 756/315/17 ухвалою Оболонського районного суду міста Києва замінено сторону стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Світ Фінансів» у виконавчому листі № 2-1144, виданому Оболонським районним судом міста Києва по цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Згідно інформації з ВП-спецрозділ з 10.12.2014 виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у ВРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_1, Боржник - ОСОБА_1 , Стягувач - ПАТ «КБ «Надра», де державним виконавцем Бухгольц Вячеславом Вікторовичем були винесені наступні постанови 10.12.2014 про відкриття виконавчого провадження; 18.12.2014 про стягнення виконавчого збору - скасована; 28.09.2015 про закінчення виконавчого провадження - скасована; 24.12.2015 про повернення виконавчого документа стягувачеві (відсутність у боржника майна) - скасована; 25.04.2025 про передачу виконавчого провадження; 25.04.2025 про прийняття виконавчого провадження; 25.04.2025 про скасування процесуального документу.
28.09.2015 виконавче провадження № НОМЕР_1 було закінчено у зв`язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на дату вчинення відповідної виконавчої дії, яка передбачала, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Така постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована, адже ліквідація ПАТ «КБ «Надра» та вимоги виконавчого документа допускали правонаступництво.
24.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», підстава: у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.
ТОВ «Світ Фінансів» 11.04.2025 оскаржив як незаконні дії державного виконавця ВРВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо завершення виконавчого провадження № НОМЕР_1 внаслідок повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, просив повернення виконавчого документа визнати безпідставне, оскільки на момент завершення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у боржника - ОСОБА_1 , на праві приватної власності перебувало нерухоме майно, зокрема: - квартира загальною площею 93,00 кв. м, житловою площею 55,00 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка, виступає предметом іпотеки у забезпечення виконання умов кредитного договору, заборгованість за яким й було стягнуто за рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12.04.2011 у справі № 2-1144, - домоволодіння загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею 23,0 кв. м, площа земельної ділянки 6900 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , запис про державну реєстрації права власності про яке було внесено 23.07.2008.
За результатами перевірки законності виконавчого провадження виконуючим обов`язки начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпою В. В. 25.04.2025 винесено постанову № НОМЕР_1 Про результатами перевірки законності виконавчого провадження, якою визнано дії державного виконавця Бухгольдц В. такими, що вчинені із порушенням Закону «Про виконавче провадження», постановлено скасувати процесуальний документ «Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу» від 24.12.2015 за № НОМЕР_1, зобов`язати старшого держаного виконавця Є. Кравченко вжити заходів щодо приведення матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 у відповідність нормам Закону «Про виконавче провадження».
Постановою від 25.04.2025 в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпою В. В., скасовано процесуальний документ - постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2015.
Постановою від 25.04.2025 в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпою В. В., передано виконавчий документ до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про прийняття виконавчого провадження № НОМЕР_1 до виконання;
Постановою від 25.04.2025 в.о. начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпою В. В., передано виконавчий документ прийнято виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27.08.2013.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржувані постанови та дії виконувача обов`язків начальника відділу державної виконавчої служби були прийняті та вчинені відповідно до закону і в межах його повноважень. Встановивши, що на момент винесення постанови від 24 грудня 2015 року про повернення виконавчого документа у боржника ОСОБА_1 на праві приватної власності перебувало нерухоме майно у вигляді квартири та домоволодіння, суд дійшов висновку про неправомірність дій державного виконавця Бухгольца В. В. щодо завершення виконавчого провадження через нібито відсутність майна. Суд зазначив, що виконавчий лист не пред`явлено повторно поза межами строків, а перебував на виконанні у провадженні № НОМЕР_1, яке відновлено після перевірки законності дій виконавця. Встановивши, що начальник відділу при здійсненні контролю за рішеннями державного виконавця має право скасувати суперечливі закону процесуальні документи, суд дійшов висновку про відсутність порушень вимог Закону України про виконавче провадження. Суд першої інстанції вказав, що відновлення виконавчого провадження відбувається на підставі скасування оскаржуваного документа, при цьому номер провадження в автоматизованій системі залишається незмінним, а поновлення строку пред`явлення листа не вимагається. Встановивши необґрунтованість основних вимог скаржника про визнання дій та постанов начальника відділу неправомірними, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі, включаючи всі інші похідні вимоги.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 1 Закону 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 13 Закону № 1404-VIII).
На підставі зазначеного можна зробити висновок, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема, непорушність майнових прав як стягувача, так і боржника.
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи. Проте реалізація цього права обмежена чіткими процесуальними строками, встановленими законом для забезпечення принципу правової визначеності. 
Розмежовуючи заявлені боржником ОСОБА_1 вимоги, колегія суддів виділяє оскарження дій та бездіяльності державного виконавця Бухгольца В. В. щодо відкриття виконавчого провадження від 10.12.2014 та здійснення виконавчих дій у період 2014-2015 років, які завершилися винесенням 24.12.2015 постанови про повернення виконавчого документа. Скаржник звернулася до суду з оскарженням цих процесуальних дій лише 17.08.2025, тобто зі спливом більше 10 років, і не зазначила жодних поважних причин для поновлення процесуального строку стосовно дій виконавця у зазначений історичний період.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду із скаргою необхідно враховувати добросовісну поведінку учасника справи та презумпцію обов`язку особи цікавитися станом своїх прав у виконавчому провадженні (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 521/2816/15-ц). Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та помилково розглянув усі вимоги ОСОБА_1 по суті, тоді як її скарга в частині оскарження дій та бездіяльності державного виконавця за 2014-2015 роки підлягала залишенню без розгляду. 
Водночас, вирішуючи вимоги скарги в частині правомірності дій та постанов в.о. начальника відділу ДВС Кирпи В. В. від 25.04.2025 про скасування процесуального документа та відновлення виконавчого провадження, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах та нормах матеріального права. 
При цьому, колегія суддів вважає, що строк на оскарження цих дій ОСОБА_1 не пропущений, оскільки матеріалами справи підтверджено направлення копій постанов від 25.04.2025 за неактуальною адресою проживання, з якої ОСОБА_1 знята з реєстрації ще 06.06.2017, а сама вона з березня 2022 року постійно проживає за кордоном у Республіці Польща. Перебіг процесуального строку для оскарження рішень посадової особи починається з наступного дня після фактичної обізнаності особи про порушення її прав (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 521/2816/15-ц). Боржник отримала повну інформацію про відновлення провадження лише 08.08.2025 під час ознайомлення з матеріалами справи № 756/315/17, у зв`язку з чим скарга в частині рішень керівника ДВС від 2025 року подана в межах закону (17.08.2025). 
Аналізуючи по суті правомірність дій в.о. начальника відділу ДВС Кирпи В. В. щодо скасування постанови про повернення виконавчого листа через десять років після її винесення, колегія суддів наголошує на грубому порушенні посадовою особою меж своїх повноважень та базових принципів виконавчого провадження.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної властивої та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до імперативних засад, визначених у статтях 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання судових рішень обов`язково здійснюється на принципах верховенства права та законності. 
У межах виконавчого провадження реалізація принципу законності вимагає від органів державної виконавчої служби та їх посадових осіб діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що прямо виключає можливість довільного виходу за рамки встановлених процесуальних строків.
Повноваження начальника відділу державної виконавчої служби щодо здійснення контролю за рішеннями та діями державних виконавців, визначені частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, не є безмежними і не можуть використовуватися для нівелювання інституту строків примусового виконання судових рішень. Адміністративний контроль, що реалізується шляхом винесення постанови про скасування процесуального документа, може бути застосований виключно щодо чинного виконавчого провадження або в межах строків, упродовж яких виконавчий документ може бути законно пред`явлений до виконання. 
Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, а у разі повернення виконавчого документа стягувачу строк пред`явлення після переривання встановлюється з дня його повернення. Постанова про повернення виконавчого листа у справі була винесена 24.12.2015, а отже, граничний строк для його повторного пред`явлення до виконання стягувачем (або його правонаступниками) закінчився 24.12.2018. 
Колегія суддів враховує, що постановою Київського апеляційного суду від 07.04.2026 у справі № 756/12664/25 було відмовлено Верхньодніпровському відділу ДВС у видачі дубліката виконавчого листа № 2-1144 й встановлено, усі виконавчі та процесуальні дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 після 01.02.2017, у тому числі постанови про скасування раніше прийнятих рішень, прийняття провадження до виконання та інші дії органу ДВС, стосувалися виконавчого документа, який ще ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 01 лютого 2017 року був визнаний втраченим. Оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що дублікат, виданий на підставі такої ухвали суду від 01.02.2017, був фактично виготовлений, виданий та отриманий, зазначені подальші виконавчі дії не мають самостійного правового значення для вирішення питання про видачу нового дубліката, адже не підтверджують ані існування чинного виконавчого документа, ані факту втрати саме того документа, який перебував у правовому обігу, і, відповідно, не усувають відсутності передбачених підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України умов для задоволення заяви. 
Отже, матеріали справи, як і відомості АСВП, беззаперечно підтверджують, що станом на 25.04.2025 виконавчий лист був відсутній як у стягувача так і в органах виконавчої служби, строки його пред`явлення до виконання спливли і судом не поновлювались. 
Окрім того, колегія суддів констатує, що фактичне відновлення виконавчого провадження 25.04.2025 за відсутності виконавчого листа у фізичному чи електронному вигляді, з огляду на сплив строків давності його пред`явлення та відсутність судового рішення про поновлення таких строків, є формою свавільного втручання в цивільні правовідносини та грубим порушенням засад законності. Такі дії державного виконавця через десять років після завершення виконавчого провадження постановою про повернення виконавчого документа стягувачу без дотримання визначеної законом процедури поновлення строків пред`явлення документа до виконання прямо суперечать статті 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади та їх посадових осіб діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У межах примусового виконання судових рішень принцип законності та верховенства права вимагає від посадових осіб державної виконавчої служби неухильного, суворого та точного дотримання імперативних приписів матеріального та процесуального права. 
Колегія суддів наголошує, що органи примусового виконання не наділені повноваженнями діяти на власний розсуд поза межами чітко регламентованої процедури, а неухильне дотримання закону є єдиною гарантією захисту прав учасників виконавчого провадження від процесуального свавілля. Вчинення керівником органу ДВС процесуальних дій щодо скасування рішень десятирічної давності за відсутності чинного виконавчого документа, який би перебував у законному правовому обігу, свідчить про явний вихід за межі визначеної законом компетенції. Відтак, оскаржувані постанови в.о. начальника відділу ДВС від 25.04.2025 є протиправними, оскільки прийняті за відсутності законних правових підстав, поза межами процесуальних строків для пред`явлення виконавчого документа до виконання та за відсутності у розпорядженні органу ДВС самого виконавчого документа.
Стосовно вимог скаржника про зобов`язання в.о. начальника відділу ДВС Кирпу В. В. вчинити певні дії в системі АСВП та усунути процесуальні порушення, колегія суддів зазначає наступне. Верховний Суд у постанові від 01.04.2026 у справі № 2-40/11 вказав, що вимоги про зобов`язання виконавця вчинити дії, які він і так зобов`язаний вчиняти на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», фактично зводяться до дублювання його законних функцій, а тому винесення окремого судового рішення про зобов`язання вчиняти ці заходи законом не вимагається.
Зважаючи на те, що постановою Київського апеляційного суду від 07.04.2026 у справі № 756/12664/25 було остаточно відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа № 2-1144 через сплив строків, а цим судовим рішенням повністю скасовуються всі постанови керівника ДВС від 25.04.2025 про відновлення виконавчих дій, виконавче провадження № НОМЕР_1 автоматично повертається до свого попереднього завершеного стану (повернення документа стягувачу від 24.12.2015). За таких обставин права боржника захищені у повному обсязі, а задоволення решти вимог про зобов`язання вчинити дії (внести зміни до АСВП, зареєструвати скаргу тощо) ні на що не вплине, є надмірним та практично недоцільним, у зв`язку з чим у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити.
Отже доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження, з огляду на що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з підстав визначних ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги та визнання протиправними та скасування постанов виконувача обов`язків начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпи Владислава Вадимовича від 25 квітня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а саме: постанову № НОМЕР_1/17 про результати перевірки законності виконавчого провадження, постанову про скасування процесуального документа, постанову про передачу виконавчого провадження та постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 381, 383 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 24 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність посадових осіб Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково. 
Визнати протиправними та скасувати постанови виконувача обов`язків начальника Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кирпи Владислава Вадимовича від 25 квітня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а саме: постанову № НОМЕР_1/17 про результати перевірки законності виконавчого провадження, постанову про скасування процесуального документа (постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2015), постанову про передачу виконавчого провадження № НОМЕР_1 та постанову про прийняття виконавчого провадження № НОМЕР_1. 
Скаргу ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Бухгольца Вячеслава Вікторовича від 10 грудня 2014 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, а також про визнання неправомірною його бездіяльності у період 2014-2015 років залишити без розгляду. 
У задоволенні решти вимог скарги відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 29 червня 2026 року. 

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б Левенець

В. В. Саліхов