П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/5210/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Леміщак Дмитро Михайлович 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 

01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 
за участю: секретаря судового засідання: Олексієнко О.В., 
представника позивача: Касянчука С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, які відображені у графах "Порушення правил військового обліку", "Причина звернення до Нацполіції: Не прибули за повісткою до ТЦК та СП" та "Дата звернення: 28.01.2026" військово-облікового документа ОСОБА_1 в електронній формі, що містить QR-код (номер в реєстрі Оберіг – 250120211379851800004);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, які відображені у графах "Порушення правил військового обліку", "Причина звернення до Нацполіції: Не прибули за повісткою до ТЦК та СП" та "Дата звернення: 28.01.2026" військово-облікового документа ОСОБА_1 в електронній формі, що містить QR-код (номер в реєстрі Оберіг – 250120211379851800004).
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 в задоволенні позовних відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.
В доводах скарги зокрема зазначено, що внесення до Реєстру позначки «порушення правил військового обліку» можливе лише за наявності факту притягнення до адмінвідповідальності за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Щодо позивача не складено жодного протоколу та не винесено жодної постанови. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити. 
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 була надіслана повістка № 5964745 рекомендованим поштовим відправленням №АТ "Укрпошта" за зареєстрованим місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , з вимогою з`явитися 26.12.2025 о 14:00 для уточнення облікових даних.
Відповідно до довідки форми Ф20 поштового відправлення АТ "Укрпошта" № R067058824930 вказане поштове відправлення було повернуто на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".
У зв`язку з неявкою ОСОБА_1 за повісткою № 5964745 ІНФОРМАЦІЯ_2 28.01.2026 сформував електронне звернення № Е4545686 до органу Національної поліції про доставлення ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Під час оновлення облікових даних у мобільному застосунку "Резерв +" ОСОБА_1 встановив, що в його електронному військово-обліковому документі в електронній формі, що містить QR-код (номер в реєстрі Оберіг – 250120211379851800004), серед інших відомостей наявна інформація про порушення ним правил військового обліку через не прибуття за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а саме у графах "Порушення правил військового обліку", "Причина звернення до Нацполіції: Не прибули за повісткою до ТЦК та СП" та "Дата звернення: 28.01.2026".
На запит представника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 була надана відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_1 порушив Закон України "Про військовий обов`язок та військову службу", оскільки особисто не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважаючи протиправним дії відповідача щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку та щодо направлення звернення до органів Національної поліції для здійснення адміністративного затримання та доставлення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою та громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).
Згідно з частинами першою та третьою статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття на військову службу за контрактом та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, а також дотримання правил військового обліку.
За правилами ч.ч. 3, 10 ст.1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 3 статті 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Отже, враховуючи вимоги зазначеного абз.7 ч.3 ст.22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Частинами першою та третьою статті 33 Закону №2232-XII закріплено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання та залежно від обсягу і деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Частиною п`ятою статті 33 Закону №2232-XII встановлено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 34 Закону №2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік персональних і службових даних стосовно таких осіб, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення такого обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
На виконання вимог частини п`ятої статті 33 Закону №2232-XII Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів №1487, відповідно до пункту 2 якого військовий облік є складовою мобілізаційної підготовки держави.
Військовий облік полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо фіксації, накопичення та аналізу людських мобілізаційних ресурсів, забезпечення дотримання правил військового обліку, а також подання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Правові та організаційні засади функціонування зазначеного Реєстру визначені Законом України від 16 березня 2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створеною для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: ідентифікація призовників, військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців, відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами статті 5 частин 8, 9 Закону України № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
У спірному випадку відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію бази даних, які до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як з`ясовано з матеріалів справи, порушення позивачем правил військового обліку полягало у тому, що позивач не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних.
Правові та організаційні засади функціонування зазначеного Реєстру визначені Законом України від 16 березня 2017 року №1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон №1951-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів є інформаційно-комунікаційною системою, призначеною для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створеною для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: ідентифікація призовників, військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців, відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону №1951-VIII).
За приписами частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, а також відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують його ведення та актуалізацію бази даних.
Таким чином, відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та наділений повноваженнями щодо внесення, зміни та актуалізації відомостей, які містяться у Реєстрі. Разом з тим такі повноваження повинні реалізовуватися виключно у спосіб та в межах, визначених Законом №1951-VIII.
Відповідно до статті 7 Закону №1951-VIII до Реєстру вносяться та обробляються персональні і службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із зазначенням дати, номера та короткого змісту протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавець прямо визначив вид та зміст інформації, яка може бути внесена до Реєстру щодо порушення особою правил військового обліку. Такою інформацією є саме відомості про притягнення особи до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку, а не будь-які припущення чи висновки органу ведення Реєстру щодо можливого порушення особою правил військового обліку.
Пунктом 28 та 29 постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період” № 560 від 16 травня 2024 року, визначено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Пунктом 41 Постанови № 560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати ПОВІСТКИ;
у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
-день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора,
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи. повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних,
-день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, законом передбачено два способи вручення повістки: або особисто під підпис про отримання повістки та відеозапис вручення повістки та ознайомлення з її змістом, або надсилання повістки засобами поштового зв`язку.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач дотримався процедури оповіщення військовозобов`язаного, передбаченої Порядком № 560, що підтверджується направленням повістки № 5964745 рекомендованим поштовим відправленням R067058824930 за адресою зареєстрованого місця проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1 .
Зазначена адреса повністю відповідає відомостям, зафіксованим у наданій позивачем копії паспорта та військово-облікового документа "Резерв+". 
Оскільки позивач був належним чином оповіщений, виходячи з імперативних приписів абзацу другого пункту 41 Порядку № 560, згідно з якими день проставлення поштовою службою відмітки про відсутність особи за адресою є днем належного оповіщення, у нього виник безумовний обов`язок з`явитися до ТЦК та СП.
У зв`язку з тим, що позивач, будучи належним чином оповіщеним, не прибув у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повідомив про наявність поважних причин неприбуття або права на відстрочку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача виникли обґрунтовані підстави кваліфікувати такі дії як порушення правил військового обліку, що у свою чергу надало право відповідачу відповідно до положень Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" внести відповідну інформацію до Реєстру, а отже, дії відповідача вчинені у встановлений законом спосіб. 
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що така інформація до Реєстру вноситься лише за фактом складення адміністративного протоколу чи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, з огляду на наступне.
Законом №1951 передбачено внесення до Реєстру даних, як про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 КУпАП, так і про виконання особою військового обов`язку, до якого, серед іншого, відповідно до ч.3 ст.1 Закону №2232 включено обов`язок дотримання правил військового обліку.
Отже, відмітка "порушення військового обліку" не свідчить про наявність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а лише відображає наявність у вказаному реєстрі відомостей про невиконання позивачем обов`язку щодо своєчасного оновлення персональних даних у відповідному реєстрі.
В свою чергу, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності жодним чином не може беззаперечно підтверджувати факт дотримання позивачем (військовозобов`язаним) правил військового обліку.
Колегія суддів вважає, що позивач безпідставно ототожнює між собою поняття «притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку» (тобто покладення на особу міри відповідальності за допущене порушення) та «порушення правил військового обліку» (тобто вчиненням дій/допущенням бездіяльності щодо дотримання покладеного на військовозобов`язаного військового обов`язку).
Отже, достатньою підставою для внесення до Реєстру даних про порушення військовозобов`язаним правил військового обліку є сам факт допущеного порушення, незалежно від того, чи притягнуто особу до адміністративної відповідальності за його вчинення.
Відповідачем до Реєстру внесені дані про порушення позивачем правил військового обліку, а не про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому відсутність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не створювала для відповідача перешкод у внесенні таких даних до Реєстру та не свідчила про протиправність його дій.
За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.