ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2026 м. Дніпро Справа № 904/4513/25 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлна» про ухвалення додаткового рішення у справі 
за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлна», м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
про стягнення заборгованості за договором з постачання теплової енергії № 807/жб/4 від 01.11.2021 у загальному розмірі 539 043,13 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2026 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Паруснікова Ю.Б. (доповідач), Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.), апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» – залишено без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2025 у справі № 904/4513/25 – залишено без змін.
Судові витрати за подання апеляційної скарги покладено на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».
20.04.2026 від відповідача по справі – ТОВ «Єлна» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована не вирішенням судом апеляційної інстанції питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат позивача на професійну правничу допомогу. 
Посилаючись на положення статей 123, 126, 221 та 244 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК), заявник вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу він попередньо повідомив суд про намір стягнути 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу та зазначив, що підтверджуючі документи будуть подані після підписання акта виконаних робіт. 
На підтвердження понесених витрат відповідач посилається на договір про надання адвокатських послуг від 15.09.2025, додаткову угоду № 1, акт приймання-передачі юридичних послуг № 7 від 14.04.2026, а також платіжні документи, відповідно до яких ним сплачено 10 000,00 грн 23.02.2026 та 10 000,00 грн 14.04.2026, що загалом становить 20 000,00 грн. 
Заявник також зазначає, що адвокатське представництво охоплює комплекс дій, а не лише підготовку окремих процесуальних документів чи участь у судовому засіданні, посилаючись на правові висновки Верховного Суду щодо критеріїв відшкодування витрат на правничу допомогу та допустимості фіксованого гонорару (постанова від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19, від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19 (провадження № 61- 21442св19), від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 (провадження № 61- 22131св19).
Оскільки питання про розподіл зазначених витрат не було вирішено в постанові апеляційного суду, заявник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з АТ «Криворізька теплоцентраль» на користь ТОВ «Єлна» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
24.04.2026 позивач – АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до апеляційного господарського суду з запереченнями на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката.
У запереченнях позивач зазначає, що заява відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою та підлягає відхиленню. 
Посилаючись на ч. 8 ст. 129 ГПК України та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.10.2020 у справі № 922/376/20, позивач вказує на необхідність належного підтвердження судових витрат відповідними доказами. При цьому звертає увагу, що після часткового задоволення аналогічної заяви в суді першої інстанції відповідач уклав додаткову угоду до договору про надання адвокатських послуг, якою фактично передбачив повторну оплату за представництво у справі, що, на думку позивача, свідчить про недобросовісну поведінку та намагання повторно стягнути ті самі витрати. 
Крім того, позивач вважає заявлену суму витрат завищеною, такою, що не відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності, визначеним процесуальним законом та практикою Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Зокрема, акт приймання-передачі послуг не містить відомостей про час, витрачений адвокатом на ознайомлення з апеляційною скаргою та підготовку відзиву, при тому що апеляційна скарга складається лише з трьох аркушів, а відзив із двох аркушів, а представник відповідача брав участь лише в одному судовому засіданні. 
Також позивач зазначає, що стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, тому просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а в разі наявності підстав для її задоволення, зменшити розмір витрат до фактично обґрунтованого.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК).
Статтею 16 ГПК передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 та п. 1 чч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За загальним правилом такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У цій справі ТОВ «Єлна» у відзиві на апеляційну скаргу повідомило про намір заявити до відшкодування 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу та зазначило, що підтверджуючі документи будуть подані після підписання акта виконаних робіт. 
Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач подав до апеляційного суду: договір про надання правничої допомоги від 15.09.2025; додаткову угоду № 1 від 10.12.2025; рахунок-фактуру від 10.12.2025 на суму 20 000,00 грн; акт приймання-передачі наданих юридичних послуг № 7 від 14.04.2026; платіжні інструкції № 48 від 23.02.2026 на суму 10 000,00 грн; платіжна інструкція № 83 від 15.04.2026 на суму 10 000,00 грн.
Понесені відповідачем витрати у справі на загальну суму 20 000,00 грн, сплачені на підставі платіжних інструкцій, підлягають оцінці судом з точки зору дотримання заявником критеріїв реальності, необхідності та співмірності понесених витрат на професійну правничу допомогу. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Lavents v. Latvia» за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим на виконання робіт. 
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Разом із тим, у ч. 5 ст. 129 цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз положень ч. 4 ст. 126 та ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України свідчить, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд зобов`язаний перевірити їх реальність, необхідність та співмірність, незалежно від подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат. Обов`язок суду запобігати покладенню на сторону явно неспівмірних витрат випливає із засад справедливості, пропорційності та верховенства права.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України, так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись визначеними положеннями ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України критеріями, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні на користь якої ухвалено рішення у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. 
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтвердженості таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Дослідивши обставини даної справи, апеляційний господарський суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума 20 000,00 грн вартості наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги є завищеною по відношенню до складності справи та виконаної адвокатом роботи з огляду на наступне.
Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значну кількість часу, оскільки в основу оскаржуваного судового рішення покладено преюдиційні судові рішення.
Апеляційний господарський суд зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення 539 043,13 грн заборгованості, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та плати за абонентське обслуговування за договором постачання теплової енергії № 807/жб/4 від 01.11.2021, а спір між сторонами зводиться до визначення правомірної бази розрахунку вартості послуг та наявності заборгованості за період з 30.11.2023 по 31.03.2025.
Дана категорія справ є типовою, має сталу судову практику та не потребує дослідження значного обсягу доказів або вирішення складних колізійних питань в галузі права. Для адвоката дана справа є нескладним спором, розгляд справи відбувся в першому судовому засіданні та тривав лише 15 хвилин. Правова позиція у справі вже була сформована у суді першої інстанції, а нові докази у суді апеляційної інстанції не досліджувалися.
Адвокатом підготовлено лише один процесуальний документ – відзив на апеляційну скаргу.
Вказане свідчить про те, що заявлена до стягнення з відповідача та підтверджена належними доказами сума гонорару у розмірі 20 000,00 грн у справі незначної складності є значно завищеною. Заявлений розмір витрат фактично не відповідає реальному обсягу наданих послуг та часу, який об`єктивно міг бути витрачений адвокатом.
Визначаючи розмір витрат, що підлягають компенсації, суд виходить із розумної оцінки фактичного обсягу робіт адвоката в суді апеляційної інстанції, а саме підготовки одного процесуального документа та участі в одному короткотривалому судовому засіданні.
З урахуванням середнього часу, необхідного для підготовки відзиву на апеляційну скаргу у справі незначної складності, а також участі в судовому засіданні, суд вважає, що компенсація у розмірі 10 000,00 грн є достатньою та співмірною з обсягом виконаній роботі.
Такий розмір забезпечує баланс між правом сторони на відшкодування понесених витрат та обов`язком суду не допустити покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.
Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, а також обов`язок суду запобігати необґрунтованому стягненню коштів з іншої сторони, суд вважає за необхідне обмежити розмір відшкодування до 10 000,00 грн, що є справедливою та розумною ціною за надані послуги у даній категорії справи.
Суд також враховує, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не може перетворюватися на спосіб отримання додаткового прибутку стороною, на користь якої ухвалено рішення, та має компенсаторний, а не штрафний характер.
Керуючись статтями 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлна» про ухвалення додаткового рішення у справі – задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, код ЄДРПОУ 00130850) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Єлна» (50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 22, прим. 67, код ЄДРПОУ 20208145) 10 000,00 грн (Десять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
В іншій частині заяви – відмовити.
Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідного наказу на виконання даної додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд 

О.Г. Іванов