Справа № 287/607/26
провадження 3/287/1825/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , 
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
До Олевського районного суду Житомирської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 5 ст. 126 КУпАП.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Винару Л.В.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638372 від 12.04.2026 вбачається, що 12.04.2026, о 01 год. 40 хв., на трасі М-07, 212 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Lexus LX 570», номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, не мав посвідчення водія відповідної категорії, правопорушення вчинено повторно протягом року (ч. 5 ст. 126 КУпАП, ЕПР 1 № 425067), чим порушив п. 2.1а ПДР.
08.06.2026 від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Новака М.А. надійшла заява, у якій він просить повернути протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638372 від 12.04.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП до УПП в Житомирській області для належного оформлення. В обґрунтування посилається на те, що надані матеріали справи про адміністративне правопорушення не відповідають вимогам законодавства, тому адміністративний матеріал слід повернути для усунення недоліків. 
22.06.2026 від адвоката Новака М.А. надійшла заява, у якій він просить суд закрити справу відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи заяву, захисник зазначає, зокрема, що матеріалами справи не доведено належними та допустимими доказами подія і склад адміністративного правопорушення , яке інкримінується ОСОБА_1 за ознаками ч. 5 ст. 126 КУпАП , а також мало місце неналежне оформлення адміністративних матеріалів. З протоколу та рапорту вбачається, що вівся безперервний відеозапис події на пристрій № 475058, 475326, але вказані відеозаписи в матеріалах судової справи відсутні, тому суд позбавлений можливості оцінити обставини, які зазначені поліцейським у протоколі. Копія постанови від 12.04.2026 серії ЕНА № 7010485 не може бути належним доказом через те, що вказана копія не засвідчена належним чином, крім того відсутні відомості щодо оскарження чи не оскарження такої постанови. Також, захисник зазначає, що довідка від 12.04.2026 не не є належним доказом по справі, оскільки розпорядником відповідних відомостей є Державна податкова інспекція , а не Національна поліція. Інша довідка від 12.04.2026 , у якій зазначено про визнання винним ОСОБА_1 у порушенні ч. 5 ст. 126 КУпАП по справі № 287/2892/25 не містить відомостей щодо оскарження такої постанови та результату її оскарження, відомостей щодо набрання законної сили тощо. Роздруківка постанови Олевського районного суду Житомирської області по справі № 287/2892/25 без реквізитів, підпису та печатки суду. Факт керування будь-якого транспортного засобу ОСОБА_1 12.04.2026 не знаходить свого підтвердження, тобто подія правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, якими є, зокрема відеозапис події та /або свідки події. Посилається на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, отже має місце твердження про те, що наявність такої кваліфікуючої ознаки, як ч. 5 ст. 126 КУпАП не знайшла своє підтвердження матеріалами справи. Захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути сам по собі беззаперечним доказом вини особи в зазначеному діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». На думку захисника, відповідно до вимог КУпАП , суддя не має права самостійно збирати докази, а надані суду матеріали про адміністративне правопорушення не доводять інкриміноване правопорушення, тому вважає, що відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі. 
26.06.2026 в судове засідання ОСОБА_1  не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1  не надходило.
В судове засідання 26.06.2026 представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Новак М.А.  не з`явився, надав до суду письмове клопотання у якому він просить проводити судове засідання без його участі, заяву про закриття провадження по даній справі задоволити в повному обсязі, а справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Згідно з ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Таким чином, враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь ОСОБА_1 у справі за ч. 5 ст. 126 КУпАП не є обов`язковою, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності та її захисника за наявними матеріалами справи.
Суд дослідив матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та дійшов наступного висновку.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
Суддя звертає увагу на те, що повторним визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Згідно з абз. 3 п. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року повторність правопорушення - це повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною третьою статті 130 КУпАП).
Тобто, для утворення повторності і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, останній повинен бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2-4 ст.126 КУпАП протягом року, що має підтверджуватися постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу.
Проте, в матеріалах справи відсутня постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка б підтверджувала вчинення ним протягом року будь-якого з порушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП.
На думку суд , посилання на відомості щодо притягнення особи до відповідальності за ч. 1 та ч. 5 ст. 126 КУпАП не дають підстав для кваліфікації інкримінованого діяння за ч. 5 ст. 126 КУпАП , оскільки вказана кваліфікуюча ознака визначає, що частина п`ята має місце виключно за наслідками притягнення особи до відповідальності за ч.ч. 2-4 цієї статті. 
Будь-яких інших доказів того, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 повторно протягом року матеріали справи не містять.
Також, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і яка повторно протягом року вчинила порушення, передбачені частинами другою - четвертою цієї статті.
Пунктом 27 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" визначено термін "керування транспортним засобом", за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У відповідності до вимог п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Проте, матеріали справи не містять жодних належних доказів, які доводили б факт керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.
При цьому, у матеріалах справи відсутній диск з відеозаписом події, хоча у протоколі наявний запис про те, що здійснювався відеозапис події на пристрої за № 475058 та 475326, тому суд позбавлений можливості оцінити обставини, які зазначені поліцейським у протоколі.
Відповідно до п.п. 4, 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Всупереч зазначеним нормам до протоколу про адміністративне правопорушення не додано цифровий носій з відеозаписом події.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638372 не може бути визнаний єдиним належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. 
При цьому, матеріали справи не містять жодного письмового пояснення. Як на зібрану і наявну доказову базу, працівник поліції вніс до протоколу про адміністративне правопорушення запис про те, що свідки не залучалися.
Додані до матеріалів справи: копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7010485 від 12.04.2025 за ч. 1 ст. 122 КУпАП; довідки, видані інспектором відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції А.Коробчук від 12.04.2026 не можуть слугувати належними та допустимими доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Також, наявна копія постанови Олевського районного суду Житомирської області за № 287/2892/25 від 15.10.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 5 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800,00 грн. не засвідчена належним чином, у встановленому порядку, що унеможливлює її визнання належним та допустимим доказом у справі.
Також, наявний рапорт інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП старшого лейтенанта поліції В. Свінціцького від 12.04.2026  є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника УПП в Житомирській області про правомірність дій працівників поліції щодо складання адміністративних матеріалів, а працівник поліції не є у цьому випадку безсторонньою особою. Тому рапорт не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 .
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а дійшов аналогічного правового висновку.
За відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у розумінні диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП, він не є суб`єктом правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
Відповідно до критеріїв Енгеля, сформованих Європейським судом з прав людини у справі Енгель та інші проти Нідерландів (1976 рік), критеріями для визначення поняття кримінальне обвинувачення є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як кримінального дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).
Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він включає: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону. За відсутності хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Суд, будучи органом що здійснює правосуддя, не може брати на себе функцію збирання доказів та документальну законну фіксацію правопорушення, котра в даному випадку не була виконана належним чином. Також, суд не вправі самостійно змінювати фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так само, чинним КУпАП не передбачено повноважень суду для зміни кваліфікації дій особи, адже це суперечитиме наведеним засадам здійснення правосуддя.
Частина перша статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями частини третьої статті 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначеного в протоколі.
Вважаю, що за встановлених судом обставин, уповноваженою на складання протоколу особою не доведено достатніх підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП України передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Окрім цього, стосовно заяви адвоката Новака М.А. про повернення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638372 від 12.04.2026 відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП до УПП в Житомирській області для належного оформленняслід також зазначити, що адміністративний протокол, складений відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому, зазначено дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Враховуючи наведене, вказана заява адвоката Новака М.А. про повернення протоколу про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.7, 9, ч. 5 ст. 126, ст.ст. 245, 247, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч. 5 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.
Звільнити  ОСОБА_1  від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.
У задоволенні заяви адвоката Новака М.А. про повернення протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення– відмовити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:	  	Л.  В.  Винар