Справа № 352/2795/25
Провадження № 2/352/315/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді  Кузьменка С.В.,
за участю 
секретаря судового засідання    Івасів В.В.

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс"
до  ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ Фінансова компанія "Ейс» (далі –Позивач) до ОСОБА_1 ( далі – Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 31 890 гривень 34 копійок та розгляд справи призначено на 23 лютого 2026 року.
23 лютого 2026 року судове засідання відкладено на 02 квітня 2026 року, у зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості щодо повідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи
16 березня 2026 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення Відповідачеві поштового відправлення із позначкою «вручено».
02 квітня 2026 року судове засідання відкладено на 20 травня 2026 року, у зв`язку із першою неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
20 травня 2026 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явилась.
Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання.
Крім того, у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також здійснення 02 квітня 2026 року оголошення про виклик на сайті Судової влади України, Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 
Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19.
Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 20 травня 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
20 травня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 25 травня 2026 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін
Позивач зазначає, що 10 червня 2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та Відповідач уклали кредитний договір №142997. 
В той же день на виконання умов договору ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» перерахувала на рахунок Відповідача кошти в сумі 24 096 гривень.
10 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та Позивач уклали договір факторингу №10102024 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором.
Відповідно до реєстру боржників №4 від 01 січня 2025 року за договором факторингу №10102024 від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 31 890 гривень 34 копійок.
Станом на час пред`явлення позову Відповідачем допущена заборгованість в сумі 31 890 гривень 34 копійок, яка складається з 20565,74 гривень - заборгованості по кредиту, 10 524,60 гривень – заборгованості за відсотками за користування кредитом та 800 гривень – заборгованість по комісії. 
Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:
- заборгованість за Кредитним договором у розмірі 31 890 гривень 34 копійок;
- судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2 662.40 гривень;
- витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав.

ІІІ. Докази, досліджені судом 
щодо заборгованості за договором №142997 від 10 червня 2024 року
1. Договір №142997 від 10 червня 2024 року, укладений між ТОВ «ФК «КЕДІПЛЮС» та Відповідачем, згідно якого Відповідачеві надано кредит на суму 24096 гривень строком на 126 днів. Сума кредиту становить 24096.00 грн. та надається в наступному порядку: у розмірі 19999.68 грн. на картку Позичальника; 4096.32 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Денна процентна ставка складає 0,6587%/день. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних5 476,05% річних.
2. Паспорт споживчого кредиту до договору №142997 від 10 червня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «КЕДІПЛЮС» надає Відповідачеві кошти в розмірі 24096 гривень строком до 126 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних 5 476,05% річних
3. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «КЕДІПЛЮС», відповідно до яких визначено порядок і умови надання кредитодавцем грошових коштів у позику, права та обов`язки сторін.
4. Розрахунок заборгованості, відповідно до якого Відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» в сумі 31 890,34 гривень станом на 14 жовтня 2024 року. Сума заборгованості становить 31 890 гривень 34 копійок, яка складається з 20565,74 гривень - заборгованості по кредиту, 10 524,60 гривень – заборгованості за відсотками за користування кредитом та 800 гривень – заборгованість по комісії. В розрахунку враховані здійснені платежі Відповідача щодо погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3530.26 гривень, а також за відсотками в сумі 5368,74 гривень.
5. Виписка з особового рахунку за Кредитним договором № 142997 від 10.06.2024, відповідно до якої Відповідач має заборгованість перед Позивачем в сумі 31 890,34 гривень, з яких: 20565,74 гривень - заборгованості по кредиту, 10 524,60 гривень – заборгованості за відсотками за користування кредитом та 800 гривень – заборгованість по комісії.
6. Довідка ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» про успішність наступних операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022р. укладеного з ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" відповідно до якої Відповідачу 10 червня 2024 року переказано кошти у розмірі 19999,68 гривень на платіжну карту НОМЕР_1 .
7. Інформація та виписка АТ «Ощадбанк», згідно із якою Позивачем переведено на рахунок Відповідача кошти в сумі 19999,68 гривень.

щодо договорів факторингу
8. Договір факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» зобов`язується відступити право грошової вимоги на користь Позивача за плату.
9. Акт приймання-передачі реєстру боржників між Позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС», відповідно до якого Позивач отримав право вимоги заборгованості до боржників ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС».
10. Витяг з Додатку №1 до Договору факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року Реєстр прав вимог №4, відповідно до якого Позивач отримав право вимоги до Відповідача в сумі заборгованості 31 890,34 гривень від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС».

IV. Фактичні обставини, встановлені судом
В ході судового розгляду встановлено, що 16 червня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та Відповідачем укладено кредитний договір на суму 24 096 гривень строком на 126 днів. Сума кредиту складається із ( пункти ІІІ.1 цього Рішення).
Згідно умов Договору сума кредиту становить 24096.00 грн. та надається в наступному порядку: у розмірі 19999.68 грн. на картку Позичальника; 4096.32 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Денна процентна ставка складає 0,6587%/день.. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) не перевищує 5 476,05% річних. ( пункти ІІІ.1, ІІІ.2 цього Рішення).
На виконання умов Договору в цей же день Позивач надав Відповідачеві в кредит грошові кошти в сумі 19999,68 гривень, що підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк та випискою» ( пункт ІІІ.7 цього Рішення).
ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» 10 жовтня 2024 року відступила право вимоги до Відповідача за цією заборгованістю на користь Позивача, що підтверджується договором факторингу та реєстром прав вимоги до нього (пункти ІІІ.8 - ІІІ.10 цього Рішення).
Згідно із розрахунком Позивача, на час розгляду справи Відповідачем в повному обсязі не повернуто кредит, а також не сплачені проценти, в зв`язку із чим сума заборгованості становить 31 890 гривень 34 копійок, яка складається з 20565,74 гривень - заборгованості по кредиту, 10 524,60 гривень – заборгованості за відсотками за користування кредитом та 800 гривень – заборгованість по комісії. В розрахунку враховані здійснені платежі Відповідача щодо погашення заборгованості за тілом кредиту в сумі 3530.26 гривень, а також за відсотками в сумі 5368,74 гривень. (пункт ІІІ.4 цього рішення).
На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення простроченої заборгованості в повному обсязі.

V. Висновки суду
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти.
При визначенні розміру отриманих коштів Суд звертає увагу, що відповідно до договору сума кредиту становить 24096.00 грн. та надається в наступному порядку: у розмірі 19999.68 грн. на картку Позичальника; 4096.32 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає, що відсутні підстави для врахування до тіла кредиту коштів на погашення заборгованості за комісією.
Факт перерахування Відповідачеві коштів в сумі 19999,68 гривень підтверджується інформацією АТ «Ощадбанк» та довідкою про рух коштів ( пункт ІІІ.7 цього Рішення).
Таким чином, у Відповідача виникла заборгованість в сумі 19999,68 гривень. При цьому, згідно із розрахунком, наданим Позивачем ( пункт ІІІ.4 цього Рішення), Відповідачем здійснено два платежі на погашення заборгованості за тілом кредиту на загальну суму 3530,26 гривень.
За таких обставин, заборгованість за тілом кредиту становить 19999,68-3530,26=16469,42 гривні, яка підлягає стягненню, а в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту в іншій частині слід відмовити
Права вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором перейшло до Позивача на підставі укладеного договору факторингу ( пункт ІІІ.7- цього Рішення).
Таким чином, Позивачем надано докази щодо наявності у Відповідача перед ним заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту в сумі 16469,42 гривні.

щодо розміру заборгованості за процентами
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.
Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 10 червня 2024 року на 126 днів із денною процентна ставка складає: 0,6587%/день. 
Відповідач 10 червня 2024 року отримав кошти у розмірі 19998,68гривень.
Відповідно розмір нарахованих відсотків становить 19 998,68 гривень х0,6587%х 126 = 16598,14 гривень.
Згідно із розрахунком, наданим Позивачем ( пункт ІІІ.4 цього Рішення), Відповідачем здійснено два платежі на погашення заборгованості за відсотками на загальну суму 5368,74 гривень.
За таких обставин, заборгованість за тілом кредиту становить 16598,14-5368,74=11229 гривень 40 копійок, яка підлягає стягненню.
Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення відсотків підлягають задоволенню в межах позовних вимог в сумі 10 524,60 гривень 

щодо стягнення комісії
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за договором №142997 від 10 червня 2024 року в сумі 800 гривень.
У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суда не надав.
Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у стягненні комісії за надання кредиту в розмірі 800 гривень.

VI. Щодо судового збору
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.
Позов задоволено в сумі 26994,02 гривні, що становить 84,6 % від суми заявлених вимог.
84,6 % від суми сплаченого судового збору становить 2050 гривні 56 копійок.
Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 2364 гривні 26 копійки.

VІI. Щодо витрат на професійну правову допомогу
Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано:
-Договір № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року про надання правничої допомоги між Позивачем та адвокатським бюро, згідно якого Позивач доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором.
-Додаткова Угода № 25770855434 від 11 вересня 2025 року, відповідно до якої Позивач доручає Адвокатському бюро надати юридичну допомогу у справах про стягнення заборгованості, в тому числі Відповідача.
-Акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого Позивачеві надані послуги щодо: складення позовної заяви - 2 години ( 5000 гривень); вивчення матеріалів справи – 2 годин (1000 гривень); підготовка адвокатського запиту – 1 година ( 500 гривень); підготовка клопотання щодо витребування доказів – 1 година ( 500 гривень). 
Загальна вартість наданих послуг складає 7000 (сім тисяч) гривень.
Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд вважає, що заявлені судові витрати відповідають вказаним критеріям.
Одночасно відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено в сумі 26994,02 гривні, що становить 84,6 % від суми заявлених вимог.
Позивач заявив стягнення у розмірі 7 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 5922 гривні, що становить 84,6% від суми заявлених судових витрат. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити частково в позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс" до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4069,32 гривні та за комісією в сумі 800 гривень.
В іншій частині позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс" ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс" заборгованість за кредитним договором №142997 від 10 червня 2024 року у сумі 26994 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири ) гривні 02 (дві) копійки, з яких:
- 16 469 гривень 42 копійки – заборгованість за тілом кредиту;
- 10524 гривень 60 копійок – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс" судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2050 (дві тисячі п`ятдесят) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс" судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Ейс", місцезнаходження: 02094, місто Київ, вулиця Поправки Юрія, будинок 6, кабінет 13, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42986956.
ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя    Сергій КУЗЬМЕНКО