ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 червня 2026 року      м. Чернівці  справа № 725/7784/25
провадження №22-ц/822/843/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Перепелюк І. Б. 
суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.,
секретар А.-Л. Ярема 

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівців від 18 березня 2026 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,
встановив :
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів.
Позов обґрунтовано наступним. Посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 10.11.2023 року шлюб між ними розірвано, донька залишилась проживати разом з нею.
Відповідно до судового наказу Приморського районного суду м.Одеси від 4 жовтня 2023 року № 522/19569/23 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 заробітку ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з 3 жовтня 2023 року і до повноліття дитини. Аліменти стягувались в рамках відкритого виконавчого провадження та їх розмір на момент звернення з даним позовом до суду становив 3 240 грн.
Зазначала, що з моменту видачі вказаного судового наказу її матеріальний стан зазнав змін у зв`язку зі зміною місця проживання та місця працевлаштування. 
Так, довгий час з міркувань безпеки вона разом з дитиною перебувала в Сполучених Штатах Америки, де працювала та мала постійний щомісячний дохід в межах 2 000 - 3 000 доларів США. Натомість, у зв`язку з ухваленням судом США рішення про повернення дитини до України, вона разом з дитиною переїхала в м.Чернівці, де влаштувалась на роботу та отримує заробітну плата в сумі 5 273 грн..
На утримання дитини потрібна значно більша сума, адже донька відвідує центр розвитку дітей, додатково вивчає англійську мову. Вказувала на те, що її власних коштів та розміру аліментів недостатньо для формування належних умов життєдіяльності дитини, а тому вона часто звертається за фінансовою допомогою до своєї матері.
Звертала увагу на те, що сума офіційного щомісячного доходу отриманого відповідачем визначеного з відрахуванням суми загальнообов`язкових платежів та зборів, становить 12 960 грн., натомість відомості про витрати, які несе відповідач на придбання нерухомого та рухомого майна свідчать про не співмірність таких витрат з його офіційним задекларованим доходом. Так, в січні 2025 року відповідач придбав рухоме майно автомобіль марки «Лексус», модель CT 200 h., 2014 року випуску, загальна вартість автомобіля відповідної марки та моделі 2014 року випуску, згідно даних веб-сайту з продажу вживаних автомобілів (RIA.com) становить 527 467 грн. Крім того, він є стороною за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру в житловому комплексі Real Park, забудовник Товариство з обмеженою відповідальністю «Стікон». Відповідно до відомостей розміщених 28 червня 2025 року відповідачем на власній сторінці в соціальні мережі «Фейсбук» (URL: https://www.facebook.com/share/p/14J7cVwoKuK/) стаж роботи відповідача у агентстві нерухомості сягає понад 2 роки та за результатом роботи відповідача у агентстві нерухомості було укладено 47 угод, на загальну суму 2 013 770 доларів США (2 383 570 доларів США за 2 роки), середній чек продажу становить 51 635 доларів США, в межах вищезазначеного оголошення також міститься позначка, що заробітна плата за відповідною вакантною посадою є вищою за середню для цієї посади в м.Одеси. Відповідно до відомостей веб-сайту з розміщення оголошень на заміщення вільних вакансій (work.ua) cередня заробітна плата за посадою «ріелтор» в м. Одесі становить станом на серпень 2025 року - 50 000 грн. Також, зазначала, що про можливість сплачувати ОСОБА_2 грошових коштів на утримання доньки в розмірі, що перевищує 10 000 грн. свідчить також зміст пропозиції висловленої ним в межах процесу позасудового врегулювання спорів між позивачем та відповідачем з питання про спільне виховання та утримання батьками дитини, а також зміст їх листування у месенджерах.
Просила змінити спосіб стягнення аліментів на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року у справі № 522/19569/23 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чернівецького районного суду м.Чернівців від 18 березня 2026 року позов задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , визначений на підставі судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року у справі № 522/19569/23.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання даним судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 242,24 грн. судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Чернівецького районного суду м.Чернівців від 18 березня 2026 року змінити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000 грн. щомісяця, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати, які складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції - витрат на професійну правничу допомогу у сумі 31 000 грн., витрат пов`язаних із залученням перекладача у сумі 550 грн. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки поданим доказам в цілому, так і кожному доказу та не мотивував відхилення поданих доказів, всупереч ч.3 ст. 89 ЦПК України. 
А саме, суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним в матеріалам доказам, поданих на підтвердження складу витрат на формування належних умов життєдіяльності та розвитку дитини розмір яких сягає 26 626 грн. - 32 542 грн. щомісяця (без врахування інших витрат, які не носять систематичного характеру та понесення, яких обумовлено життєвими, непередбачуваними обставинами); доказам, наданих на підтвердження невідповідності офіційного задекларованому доходу відповідача у справі його фактичному доходу, понесення відповідачем у справі витрат на придбання рухомого та нерухомого майна та існування можливості у платника аліментів сплачувати аліменти у більшому розмірі (щонайменше на рівні 15 000 - 18 000 грн); не доведення відповідачем джерела походження коштів на придбання рухомого та нерухомого майна, загальна вартість якого кратно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи; доводам відповідача, якими останній підтвердив можливість сплачувати аліменти у розмірі, що в 5-6 разів перевищує суму аліментів, які сплачує відповідач на підставі судового наказу; факту поданню відповідачем у справі платіжних документів про придбання їжі, іграшок, а також оплати вартості дитячих розваг у м.Чернівцях поза межами строку встановленого законом.
Долучені відповідачем у справі платіжні інструкції, свідчать про нерегулярність надання такої матеріальної допомоги відповідачем у справі; окремі з них дублюють факт витрат за однією і тією ж покупкою; окремі докази не підтверджують факт понесення витрат саме відповідачем.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Чернівецького районного суду м.Чернівців від 18 березня 2026 року залишити без змін.

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 04.10.2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 доходу ОСОБА_2 , до досягнення дитиною повноліття з дня пред`явлення заяви до суду 03 жовтня 2023 року.
Вказаний виконавчий документ був пред`явлений стягувачем до примусового виконання до Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), яким відкрито виконавче провадження ВП № 75591533.
Позивачем долучено до матеріалів справи довідку АТ “УНІВЕРСАЛ БАНК” про рух коштів по кратці, з якої вбачається, що Приморським ВДВС у м.Одесі на її рахунок перераховуються аліменти щомісячно в сумі 3240 грн., що відповідно становить 1/4 частину офіційного заробітку відповідача.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись ст.367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції враховуючи, що розмір призначених аліментів має бути достатній для розумного задоволення потреб дитини і не повинен обмежувати матеріальних інтересів сторін, вважав, що аліменти у розмірі 5000 грн. будуть забезпечувати належне утримання малолітньої доньки та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів та не буде суперечити інтересам сторін та створювати для них надмірний тягар, з урахуванням їх однакового обов`язку утримувати дитину.
Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі №562/1686/18 наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності.
Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», Заява №31111/04, §54). 
Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до судового наказу Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2023 року і до повноліття дитини. Аліменти стягувались в рамках відкритого виконавчого провадження та їх розмір на момент звернення з даним позовом до суду становив 3 240 грн.
Судом встановлено, що майновий стан позивача як одержувача аліментів дійсно змінився, зокрема вона орендує житло у м.Чернівцях та відповідно до договору оренди від 03.03.2025 року вартість щомісячної орендної плати становить 300 доларів США, при цьому згідно з копії трудового договору між працівником та собою, яка використовує найману працю від 30.06.2025 року, позивач працює на посаді лікаря-стоматолога на 0,303 ставки та отримує заробітну плату в сумі 5273 грн. щомісячно. 
Малолітня ОСОБА_3 відвідує дитячий садочок, центр розвитку дітей «The Toddlers» (філія школи англійської мови «The Teachers»), вивчає англійську мову в школі All Right, та позивач несе додатковий нематеріальний тягар утримання дитини, адже вона дбає про харчування, гігієну, відводить дитину у садочок, на додаткові курси.
При розгляді справи, суд першої інстанції не знайшов підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 25000 грн. щомісячно, як того просила позивач, адже матеріалами справи не підтверджено значного покращення його матеріального становища. Так, відповідно до відповіді ТОВ «Стікон» від 07.10.2025 року, між ОСОБА_2 та вказаним товариством було укладено договір купівлі-продажу майнових прав 02.09.2021 року, а отже договірні відносини існували на момент видачі судового наказу, при цьому 03.05.2024 року відповідач передав свої права та обов`язки за вказаним договором іншій особі, а тому відповідні договірні відносини припинили існування станом на час розгляду даної справи судом. 
Матеріали справи не містять відомостей про розмір заробітної плати відповідача, натомість 1/4 частини від його доходів становить 3240 грн., що свідчить розмір щомісячних аліментів, які стягуються на підставі судового наказу. Твердження позивача про те, що щомісячний дохід відповідача становить близько 50000 грн. є її припущеннями, які не гуртуються на беззаперечних належних та допустимих доказах. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно є власником транспортного засобу марки «Лексус», модель CT 200 h., 2014 року випуску.
У відзиві відповідач зазначав, що заявлена сума аліментів в розмірі 25000грн. щомісячно є необґрунтованою та надмірною, адже він регулярно відвідує доньку у м.Чернівцях, витрачаючи кошти на проїзд та проживання в іншій області, а також купує дитині необхідні речі: одяг, їжу, книжки та іграшки, при цьому обоє батьків мають нести однакові витрати на утримання дитини, натомість заявлена позивачем сума, на думку відповідача, свідчить про те, що у позивачки виникають лише права, а у відповідача - обов`язки утримувати не лише дитину, а й колишню дружину.
Колегія суддів вважає, що визначений судом до стягнення розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. є обґрунтованим та таким, що відповідатиме інтересам дитини, забезпечить виконання обов`язку відповідача щодо дотримання прав дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покриватиме частину витрат на її утримання і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
У справі, яка переглядається, встановлено, що позивача ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляла адвокат Кучерявенко В.С.
28 серпня 2025 року представником позивача ОСОБА_5 надано до суду акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги та попередній розрахунок розміру судових витрат пов`язаних з розглядом справи, платіжну інструкцію №774190253.1 від 02 липня 2025 року про сплату витрат на професійну правничу допомогу. 
Колегія вважає, що визначений судом до відшкодування розмір судових витрат є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог, з врахуванням принципу розумності судових витрат, є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені стороною позивача в суді першої інстанції та перевірялися судом під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення. 
Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
Керуючись статтями 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволенняю
Рішення Чернівецького районного суду м.Чернівців від 18 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Судді І.Б. Перепелюк

І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк