ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23840/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 ( суддя Сластьон А.О.) в адміністративній справі №160/23840/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДНІПРО РИБТОРГ” до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО РИБТОРГ» звернулося до суду з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДМС України про коригування митної вартості товарів №UA 100190/2025/000010/2 від 21 травня 2025 року та визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 100190/2025/000212 від 21 травня 2025 року.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд в рішенні від 10 лютого 2026 року дійшов висновків про задоволення вимог Товариства.
Скаржник в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Апеляційним переглядом справи встановлено, 01 січня 2024 року між ТОВ «ДНІПРО РИБТОРГ», як Покупцем та компанією UAB «FISH LINE», як Продавцем, укладено контракт купівлі-продажу товарів №FL-01012024-3 (надалі за текстом - «Контракт»), за умовами якого Постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього Контракту свіжоморожену та холоджену рибу різних видів, морепродукти та інші проукти харчування, що в подальшому іменуються «Товар», вид, асортимент і кількість якого зазначається у Специфікаціях та/або Інвойсах, які є невід`ємною частиною даного Контракту.
Згідно з пунктом 4.1. Контракту ціна та вартість товару Доларах США (USD), евро (Є) узгоджується між Постачальником та Покупцем та фіксується в Проформах Інвойсах та/або фактурах проформах із зазначенням номеру та дати даного Контракту, які оформлюються на кожну окрему поставку та є невід`ємною частиною даного Контракту.
Відповідно до п. 4.2. Контракту вартість товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори у країні Постачальника.
Згідно п.5.1. - 5.3. Контракту оплата за товар, що поставляється за цим Договором здійснюється у Доларах США (USD) та євро (Є) на розрахунковий рахунок Постачальника.
Умови оплати, кожної партії Товару зафіксовані у Проформа інвойсах та/або фактурах проформах, що супроводжують кожну поставку товару. Оплата за товар - передоплата.
Пунктом 3.1., 3.2. Контракту визначено, що поставка товару за цим Контрактом може здійснюватися автомобільним транспортом, а також морським, залізничним, авіатранспортом в залежності від домовленості між Покупцем та Постачальником.
Умови щодо поставки за цим Контрактом: звичайні - протягом 30 календарних днів з дати попередньої оплати, або спеціальні - обумовлені Сторонами для кожної окремої партії Товару та фіксується в Інвойсах та/або Специфікаціях, відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2020.
На виконання умов контракту продавцем виставлено покупцю INVOISE (інвойс) FLK14383 від 12.05.2025, згідно з яким Позивачу поставляється наступний товар:
-кальмар свіжоморожений (Dosidicus Gigas) 0,4-0,6 кг - 9 828 кг (нетто), 2,32 €/кг, сума: 22 800,96 €, країна виробник - Перу;
-скумбрія морожена ціла (Scomber scombrus) WR 400-600 г - 6 000 кг (нетто), 2,55 €/кг, сума: 15 300,00 €, країна виробник - Фарерські острови (автономна територія у складі Королівства Данія);
-черевця лосося (Salmo salar) 1-3 см - 2 422 кг (нетто), 2,32 €/кг, сума: 5 619,04 €.
Загальна сума складає: 18 250 кг (нетто) - 43 720,00 €, країна виробник - Норвегія.
Сторонами контракту погоджено такі умови поставки товару - DAP Dnipro.
20.05.2025 з метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської митниці електронну митну декларацію 25UA100190560858U7 від 20.05.2025, в якій задекларував, серед іншого, товар №1, визначивши його митну вартість за основним методом
- за ціною договору (складається з інвойсної вартості товару у сумі 22800,96 євро (1 068 366,3 грн).
Для підтвердження заявленої митної вартості декларант надав митному органу передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме:
-сертифікат якості № L-23002174 від 13.01.2024;
-сертифікат якості № б/н від 04.09.2024;
-сертифікат якості № б/н від 12.05.2025;
-рахунок-фактура (інвойс) №FLK14383 від 12/05/2025;
-CMR №б/н від 12.05.2025;
-міжнародний ветеринарний сертифікат №00373-2024 від 11.01.2024;
-міжнародний ветеринарний сертифікат №24100 369560 від 04.09.2024;
-міжнародний ветеринарний сертифікат №25/00034-10 від 27.01.2025;
-міжнародний ветеринарний сертифікат №LT0378889/EXP25002852 від 12.05.2025;
-міжнародний ветеринарний сертифікат №LT0378890/EXP25002857 від 12.05.2025;
-міжнародний ветеринарний сертифікат №LT0378891/EXP25002861 від 12.05.2025;
-сертифікат про походження товару AR631888475 від 04.09.2024;
-сертифікат про походження товару B 025669 від 20.05.2025;
-сертифікат про походження товару BC 83585 від 27.01.2025;
-контракт №FL-01012024-3 від 01.01.2024;
-копія митної декларації країни відправлення №25LTLR10000EC501B5 від 12.05.2025.
Під час розгляду митним органом документів, наданих позивачем для митного оформлення товару, спрацювала автоматизована система управління ризиками (АСАУР) за показником "митна вартість товару".
Крім того, під час розмитнення товару інспектор митної служби дійшов висновку, що подані декларантом документи містять розбіжності, а також не містять повної інформації про митну вартість та її складові частини.
21.05.2025 Київською митницею було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100190/2025/000010/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації №25UA100190560858U7 від 20.05.2025 скоригував до рівня 3,2500 євро за одиницю, що призвело до переплати позивачем мита на суму 21397, 49 грн. та податку на додану вартість на суму 89139, 78 грн.
Також, відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100190/2025/00212.
Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами опрацювання документів, поданих разом із електронною митною декларацією, ним встановлено, що надані відповідно до вимог статті 53 МК України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган, серед іншого, зазначив: 1) Декларантом до митного оформлення відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу не подано митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню для підтвердження включення в ціну товару на умовах поставки DAP-Dnipro (ПА) витрат на перевезення за маршрутом Клайпеда Дніпро; 2) декларантом до митного оформлення відповідно до частини 2 статті 52 Кодексу не подано митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню для підтвердження включення в ціну товару на умовах поставки DAP-Dnipro витрат на навантаження, вивантаження, обробку та зберігання оцінюваних товарів в порту Клайпеди та витрат на навантаження в транспортний засіб CB7240EMZ CB3032XF.
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію №25UA100190560956U6 від 21.05.2025.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).
За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18).
Стосовно витрат на транспортування, навантаження та розвантаження товару, суд першої інстанції навів абсолютно правильне, юридично обґрунтоване та логічне обґрунтування.
За умовами укладеного між ТОВ «ДНІПРО РИБТОРГ» та компанією UAB «FISH LINE» контракту купівлі-продажу товарів №FL-01012024-3 від 01.01.2024 поставка товару здійснюється на умовах поставки DAP - Dnipro, Інкотермс, 2020.
Митна вартість товарів, що постачаються на умовах DAP, вже включає витрати на транспортування до пункту призначення, тому вимоги Київської митниці щодо їх додаткового включення суперечать ст. 58 Митного кодексу України.
Отже, всі витрати, в тому числі й витрати на перевезення за маршрутом Клайпеда -Дніпро, витрати на навантаження, вивантаження, обробку та зберігання оцінюваних товарів в порту Клайпеди та витрат на навантаження в транспортний засіб CB7240EMZ CB3032XF здійснювалися за рахунок продавця відповідно до умов поставки DAP.
За правилами Інкотермс 2020 (DAP), продавець виконує свої зобов`язання, коли товар надається в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовим до розвантаження в зазначеному місці призначення. Усі витрати на доставку (включаючи фрахт, навантаження, транзитні витрати) до моменту прибуття транспортного засобу CB7240EMZ/CB3032XF до м. Дніпро покладені на компанію UAB «FISH LINE».
Частина 10 статті 58 МКУ чітко вказує, що витрати на транспортування, навантаження та розвантаження додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, лише у разі, якщо вони не включалися до такої ціни.
Частина 2 статті 53 МКУ визначає, оскільки витрати вже є всередині фактурної вартості, вимагати від Декларанта документи, що підтверджують транспортні витрати окремо (як для умов EXW або FCA), митниця не має правових підстав, якщо в неї немає доведених розбіжностей. 
Отже, ціна за контрактом є остаточною та сформована з урахуванням обов`язку продавця доставити товар у м. Дніпро. Жодних додаткових рахунків за транспортування покупцю не виставлялося.
Верховний Суд у своїх постановах (№ 815/2311/17, № 826/16123/18) неодноразово наголошував, якщо згідно з умовами поставки DAP, DDP тощо, транспортні витрати покладено на продавця, і вони включені до вартості товару, у митного органу відсутні підстави для включення таких витрат до митної вартості повторно або для витребування додаткових транспортних документів. 
Таким чином, за умов поставки DAP – Дніпро, витрати на перевезення за маршрутом Клайпеда – Дніпро, а також портові витрати у Клайпеді повністю покриваються продавцем і входять до фактурної вартості. 
Будь-яке коригування митної вартості з боку Київської митниці шляхом повторного додавання цих сум є прямим порушенням ч. 10 ст. 58 МКУ.
Оцінюючи обґрунтованість поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що наведені скаржником доводи апеляційної скарги викладеного судом першої інстанції висновку по суті спору не спростовують й не містять відповідних вагомих і доречних міркувань, які б могли поставити під сумнів законність та обґрунтованість прийнятої ним постанови.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Отже, апелянт продемонстрував формальний підхід до з`ясування та перевірки обставин, оцінки доказів, тому є достатні підстави вважати, що апеляційний скарга подана без дотримання норм процесуального права.
Крім того, відповідач не зазначив щодо застосування якої конкретної норми права (пункт, частина, стаття) містить висновок у вказаній постанові, від якого на його переконання існує необхідність скасування рішення, а вказані доводи та аргументи заявника зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком суду першої інстанції. 
В апеляційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, заявник лише наводить низку нормативно-правових актів без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом першої інстанції у цій справі у системному зв`язку з обґрунтуванням доводів.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до не погодження з рішенням суду першої інстанції, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 в адміністративній справі №160/23840/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 21 травня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 25 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова