ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/5318/25 (суддя Науменко В.В., м. Кропивницький)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі №340/5318/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 серпня 2025 року звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 згідно з яким просить:
визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ЄДРПОУ НОМЕР_2 - протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошових коштів;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ЄДРПОУ НОМЕР_2 - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , код НОМЕР_3 , наступне: додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини за 57 днів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 та у відпустці на лікування внаслідок отриманого поранення під час захисту Батьківщини з 10.02.2024 по 10.03.2024.
Позовна заява фактично обґрунтована тим, що відповідачем не в повній мірі нараховано та виплачено позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 12.10.2023 року. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року позов задоволено.
Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме з 10.02.2024 по 10.03.2024 та з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 гривень, за період перебування у відпустці для лікування внаслідок отриманого поранення під час Захисту Батьківщини з 10.02.2024 по 10.03.2024 та з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.
Рішення суду мотивовано тим, що з аналізу норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, що в цьому випадку мало місце.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач зазначаючи про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що висновки позивача про неотримання додаткової винагороди за періоди з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 є помилковими, оскільки за цей період він вже її отримав.
Позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом до відповідача.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спірному періоді проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено військовим квитком серія НОМЕР_5 (а.с. 23-28).
Згідно з довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.11.2023 року №664/р (а.с. 32), під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 12.10.2023 року, під час виконання бойового завдання в зоні проведення бойових дій щодо захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, поблизу населеного пункту Степова Новоселівка, Куп`янського району, Харківської області, потрапив під ворожий артилерійський обстріл, внаслідок чого отримав поранення. Поранення пов`язане із захистом Батьківщини. 
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 07.02.2024 року № 168 (а.с. 34) встановлено причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва, відповідно до якої стан ОСОБА_1 після операцій – аудермопластики 7% п.т. 02.11.2023, 8% п.т. 04.11.2023, 5% п.т. 10.11.2023, 3% п.т. 11.11.2023, 5% п.т. 16.11.2023, ТВГР, аудермопластики 10% п.т. 26.11.2023, 7% п.т. 14.12.2023, повторної хірургічної обробки ран 08.01.2024 з приводу термічної травми 12.10.2023, опіку полум`ям ІІ АБ-ІІІ ст.голови, шиї, обох верхніх кінцівок, тулуба, сідниць, обох нижніх кінцівок -50% (45%),ураження дихальних шляхів – середнього ступеня важкості, опікового шоку, ІВТП 200 од. у вигляді незначного вираженого больового та астенічного синдромів. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини та згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007 року кваліфікується як тяжка. 
Встановлено, що після отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відпустках за станом здоров`я, водночас останній вказує, що відповідач протиправно не нарахував додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарського-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, отриманим 12.10.2023 року, з 10.02.2024 по 10.03.2024 та стаціонарного лікування та перебування у відпустках за станом здоров`я з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024.
Вказані обставини підтверджено наступними документами:
довідка ВЛК №168 від 07.02.2024 (а.с. 34), відпускний лист №361/р від 09.02.2023 (а.с. 34а) - відпустка з 10.02.2024 по 10.03.2024
виписний епікриз №1783 (а.с. 46) - з 11.06.2024 по 18.06.2024;
виписка №1907 (а.с. 49) - з 19.06.2024 по 08.07.2024;
виписка №10249 (а.с. 52) - з 09.07.2024 по 06.08.2024.
Відповідно до перелічених виписок, у вказані періоди позивач перебував на стаціонарному лікуванні за наслідками отриманого 12.10.2023 року поранення. 
Наказом командира військової частини №232 від 13.08.2024 року ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я та виключено зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 (а.с. 54-55), проведено остаточні розрахунки. 
Збільшену додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168, позивач не отримував за періоди з 10.02.2024 по 10.03.2024 відпустки, з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після поранення (контузії, травми або каліцтва). 
На звернення позивача від 08.10.2024 року щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за спірні періоди, відповідач надав відповідь від 30.10.2024 року №4015/р, за змістом якої відповідачем підтверджено право ОСОБА_1 на підвищену додаткову винагороду за час стаціонарного лікування з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 та вказано, що її виплату буде проведено найближчим часом. Стосовно виплати за період перебування у відпустці за станом здоров`я за висновком ВЛК з 10.02.2024 по 10.03.2024 – відомостей не зазначено (а.с. 62).
Правомірність не виплати позивачу додаткової грошової винагороди у розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування його на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (надалі, також - Постанова №168), яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року. 
Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин), зокрема, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається, що необхідними умовами для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, є саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості періодів перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
До того ж, такої умови, як безперервність перебування на лікуванні, для виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн приписами Постанови №168 не передбачено.
Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, відповідно до довідки про обставини травми від 01.11.2023 року № 6647/р (а.с. 32), під час захисту Батьківщини та виконання бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 12.10.2023 року отримав ряд мінно-вибухових травм та опіків.
Отже враховуючи та, що травма (поранення, контузія, каліцтво) пов`язана із захистом Батьківщини та обставини перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_1 №664/р від 12.10.2023 року, виписками з лікарень та довідками ВЛК, відповідно до яких ОСОБА_1 12.10.2023 року, отримавши поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, у спірних періодах з 10.02.2024 по 10.03.2024 перебував у відпустці для лікування травми та з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після поранення (контузії, травми або каліцтва) суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач за період перебування у відпустці для лікування травми за висновком ВЛК №168 від 07.02.2024 року з 10.02.2024 по 10.03.2024 та за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з травмуванням 12.10.2023, пов`язаним із захистом Батьківщини. 
Щодо доводів відповідача про те, що аргументи позивача про неотримання додаткової винагороди за періоди з 11.06.2024 по 18.06.2024, з 19.06.2024 по 08.07.2024, з 09.07.2024 по 06.08.2024 є помилковими, оскільки за цей період він ці виплати вже отримав, що підтверджується довідкою від 22.01.2025 року слід зазначити наступне.
Як зазначає позивач у позові та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та вбачається з листа командира військової частини НОМЕР_1 від 30.10.2024 року (а.с.62) позивач має право на додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн за стаціонарне лікування у періоди з 11.06.2024 року по 18.06.2024 року, з 19.06.2024 року по 08.07.2024 року і з 09.07.2024 р по 06.08.2024 року, яку не отримав. 
Отже обставини наявності у відповідача заборгованості по виплаті позивачу сум додаткової винагороди за визначені у позові періоди підтверджуються зазначеним листом командування військової частини НОМЕР_1 . 
Наявність такої заборгованості за зазначений період не була спростована відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції. 
Згідно з ч. 4 ст. 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, відповідач надаючи суду апеляційної інстанції нові докази по справі не обґрунтував їх неможливість подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а отже вони не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції. 
Крім того, слід звернути увагу на те, що суд першої інстанції зобов`язав відповідача виплатити позивачу додаткову винагороду, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди, а отже доводи відповідача щодо її подвійної сплати є безпідставними.
Щодо аргументів відповідача про пропуск позивачем строк звернення до суду з позовом, слід зазначити, що суд першої інстанції враховуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду обґрунтовано його поновив. 
Аргументи відповідача в апеляційній скарзі висновки суду першої інстанції з цього питання не спростовують. 
Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для задоволення позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року у справі №340/5318/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 09 червня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов