Справа № 545/1459/26 
Провадження № 2/545/1676/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2026 р.  м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Зуб Т.О., 
за участю секретаря Пінчук З.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариса Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:  
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько- ОСОБА_2 . На момент смерті останній був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами та приватизованої земельної ділянки 0.26 га в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який 01.10.2021 року був зареєстрований Щербанівською сільською Радою Полтавського району за № 62, та яким він визначив, що все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає синові- ОСОБА_1 14.01.2026 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Івженко Л.В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. За результатами розгляду зазначеної заяви нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2026 року №16/02-31, оскільки ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті свого батька не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
У зв`язку з цим ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. Встановлення факту простійного проживання з батьком необхідне для прийняття та оформлення спадщини.
Враховуючи вищенаведене, просить встановити факт постійного його проживання разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 24.03.2026 відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 27.04.2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги підтримав з викладених підстав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача- Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської областіпричини неявки не повідомив.
Третя особа- приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В.надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. 
Вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши всі надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Частина 3 ст. 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до пункту 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 9). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10). За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який 01.10.2021 року був зареєстрований Щербанівською сільською Радою Полтавського району за № 62, та яким він визначив, що все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає синові- ОСОБА_1 (а.с. 15). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами та приватизованої земельної ділянки 0.26 га в АДРЕСА_1 .
Проте, постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Івженко Л.В., було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2026 року №16/02-31, оскільки ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті свого батька не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 11-14).
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.03.2026 року встановлено, що ОСОБА_1 проживав разом зі своїм батьком- ОСОБА_2 з 2021 року і до моменту смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).
ОСОБА_1 сплачував комунальні послуги за вищевказаною адресою (а.с. 19-31).
Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі своїм батьком- ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту смерті останнього.
Таким чином, судом на підставі наданих доказів встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі своїм батьком- ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту смерті останнього- ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження об`єктом нерухомого майна, що позбавляє його можливості оформити спадщину та зареєструвати право власності, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи принцип юридичної визначеності та підстави відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариса Володимирівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини- задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтава, разом з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:	  	Т. О.  Зуб