справа № 619/2594/26
провадження № 2/619/1706/26

РІШЕННЯ
 іменем України

04 червня 2026 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді     Коваленко Н.В.,
за участю секретаря судового засідання   Носачової І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

ухвалив:
16.04.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно.
В обґрунтування позову зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .
На даний час їй виповнилось 74 роки. Вона не працює, отримує пенсію у розмірі 3521,25 гривень, інших доходів не має, має гіпертонічну хворобу ІІ ст, ризик 3, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі.
ЇЇ син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріальну допомогу на її утримання добровільно не надає та ухиляється від виконання обов`язку, передбаченого ч.2 ст.51 Конституції України щодо піклування про непрацездатних батьків. За наявною у неї інформацією син проходить службу в ЗСУ.
Представником позивача Головко В.В., надано суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. 
Відповідачем ОСОБА_2 надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. 
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області.
ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою про доходи №3777807487787725.
Згідно відповіді на адвокатський запит №139 від 09.04.2026, виданого заступником КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Дергачівської міської ради Харківської області Задоренко Каріною, ОСОБА_1 , встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ ст, ризик 3.
Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання позивача, в зв`язку з чим остання звернулася із вказаним позовом до суду.
Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).
Так, відповідно до ч.1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19 дійшов висновку, що тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:
1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);
2) непрацездатність матері, батька;
3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.
Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.
При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.
Аналогічні висновки містяться у постанові від 18.11.2020 Верховного Суду у справі № 757/52096/18.
Відповідно до ч.1 ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до ст. 206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.
В ході розгляду справи встановлено та підтверджено відповідними належними доказами, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, яка щомісячно складає 3521, 25 грн., і яка не забезпечує в повному обсязі необхідних потреб для її проживання, харчування та лікування.
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги.
Частиною 7 статті 81 ЦПК України закріплено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідач позовні вимоги визнав, доказів того, що у нього немає можливості надавати допомогу не надав, а також судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатну матір.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд-

вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 16.04.2026 і довічно.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Суддя Н. В. Коваленко