ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року	м. Львів	Справа №458/165/25 пров. №А/857/33357/25	

суддя в 1-й інстанції – Ференц Р.І.
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кушнір В.О., 
суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2025 року, прийняту в м.Турка у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - 
ВСТАНОВИВ: 
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 18 березня 2025 року у справі №458/165/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, позов задоволено повністю.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА3863293 від 15.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області повернути ОСОБА_1 помилково перераховані кошти до бюджету на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 1020,00 грн. 00 коп.
04 червня 2025 року через систему «Електронний суд» до Турківського районного суду надійшла заява від Головного управління Національної поліції у Львівській області у порядку ст.253 КАС України про виправлення описки у судовому рішенні та виконавчому документі з правильним формулюванням «стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 помилково перераховані кошти до бюджету на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 1020,00 грн. 00 коп».
09 червня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про виправлення описки у судовому рішенні від 18 березня 2025 року у якій він просив вважати опискою в прохальній частині позову про зобов`язання ГУНП у Львівській області повернути помилково перераховані кошти у розмірі 1020,00 грн. та вважати правильним зобов`язати ГУК у Львівській області повернути перераховані кошти у розмірі 1020,00 грн. У зв`язку з чим він просив виправити відповідну описку в рішенні Турківського районного суду від 18 березня 2025 року та помилку у виконавчому листі в частині зазначення ГУНП у Львівській області замість правильного ГУК у Львівській області.
12 червня 2025 року Турківський районний суд Львівської області ухвалою визнав опискою у абзаці №5 резолютивної частини повного тексту, а також вступної та резолютивної частини судового рішення, ухваленого 18.03.2025 року Турківським районним судом Львівської області у судовій справі №458/165/25, в частині написання установи, з якої підлягає стягнення; виправив описку у абзаці №5 резолютивної частини повного тексту, а також вступної та резолютивної частини судового рішення, ухваленого 18.03.2025 року Турківським районним судом Львівської області у судовій справі №458/165/25, замінивши помилкове написання дати ухвалення судового рішення з неправильного «зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області повернути ОСОБА_1 помилково перераховані кошти до бюджету на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 1020,00 грн. 00коп», на правильне «зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 помилково перераховані кошти до бюджету на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 1020,00грн. 00коп»; сформулював, що абзац №5 резолютивної частини повного тексту, а також вступної та резолютивної частини судового рішення, ухваленого 18.03.2025 року Турківським районним судом Львівської області у судовій справі №458/165/25: «Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 помилково перераховані кошти до бюджету на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 1020,00грн. 00коп»; вніс відповідні зміни у виданий виконавчий лист після повернення такого в частині зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 помилково перераховані кошти до бюджету на рахунок НОМЕР_1 в розмірі 1020,00 грн. 00 коп.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, у апеляційні скарзі покликається на те, що оскаржувану ухвалу винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.
Окрім того, судом, на думку скаржника, порушено норми процесуального права, оскільки зобов`язано оскаржуваною ухвалою ГУ Держказначейства України у Львівській області вчинити дії, проте їх не було залучено до участі у справі. 
ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ухвалу суду першої інстанції вважає законною, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 недоплачені кошти в сумі 5,10 грн.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню. 
ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені у судовому рішенні описки або очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало таке рішення законної сили чи ні.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що інститут виправлення описок та очевидних арифметичних помилок має на меті усунення технічних недоліків судового рішення, які виникли під час його оформлення або викладення тексту, та не може використовуватися як процесуальний механізм для зміни змісту судового рішення, вирішення нових позовних вимог, покладення обов`язків на інших осіб чи вирішення питань, які не були предметом судового розгляду.
Правова природа виправлення описки полягає у виправленні виключно технічних неточностей, що не впливають на сутність судового рішення. При цьому під виглядом виправлення описки суд не вправі змінювати висновки судового рішення, доповнювати його новими положеннями або вирішувати питання про права та обов`язки осіб, щодо яких відповідне рішення раніше не приймалося.
Відповідно до частини другої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу.
Пунктом 14 частини першої статті 294 КАС України передбачено можливість окремого апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у судове рішення.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області участі у розгляді справи не брало, до участі у справі судом не залучалося, а питання щодо його прав та обов`язків під час ухвалення рішення по суті спору судом першої інстанції не вирішувалося.
Разом із тим оскаржуваною ухвалою про виправлення описки суд першої інстанції фактично замінив резолютивну частину судового рішення новим приписом та поклав на Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області обов`язок повернути ОСОБА_1 помилково перераховані до бюджету кошти на рахунок НОМЕР_1 у сумі 1020 грн.
Зазначені зміни не можуть розцінюватися як виправлення описки у розумінні статті 253 КАС України, оскільки вони не усувають технічну неточність судового рішення, а фактично змінюють його зміст, встановлюють новий спосіб захисту права та покладають обов`язок на особу, яка не була учасником справи.
Таким чином, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про виправлення описки, вийшов за межі повноважень, наданих йому статтею 253 КАС України, та фактично змінив зміст прийнятого судового рішення, що є неприпустимим.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що порядок повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, урегульований Порядком повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.
Згідно з абзацами десятим та одинадцятим пункту 5 зазначеного Порядку у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адміністративні правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.
Платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням інформації, наведеної в абзаці сьомому цього пункту (крім причини повернення коштів з бюджету), та номера відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.
Отже, чинним законодавством встановлено спеціальний адміністративний механізм повернення коштів, стягнутих на виконання постанови про адміністративне правопорушення, яка в подальшому була скасована судом.
При цьому органи Державної казначейської служби України не належать до органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Функції таких органів покладені на відповідні державні органи залежно від виду платежу, зокрема органи Державної податкової служби України, Державної митної служби України, Національної поліції України, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи державної виконавчої служби та інші органи, уповноважені законодавством забезпечувати нарахування, облік та контроль за сплатою відповідних надходжень.
Натомість органи Казначейства виконують функції з казначейського обслуговування бюджетних коштів, ведення бухгалтерського обліку виконання бюджетів та проведення розрахункових операцій з бюджетними коштами. Казначейство не приймає рішень щодо виникнення, зміни чи припинення обов`язку зі сплати платежів до бюджету та не здійснює контролю за справлянням таких надходжень.
Отже, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області не є органом, що контролює справляння надходжень бюджету щодо адміністративних штрафів, а тому не може самостійно вирішувати питання про повернення коштів платнику за відсутності передбачених законодавством підстав та відповідного подання уповноваженого органу.
З огляду на наведене, покладення на орган Казначейства обов`язку повернути кошти шляхом внесення виправлень до судового рішення суперечить встановленому законодавством порядку повернення бюджетних коштів та виходить за межі процедури, визначеної статтею 253 КАС України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про виправлення описки, фактично змінив зміст раніше ухваленого судового рішення, доповнивши його новими положеннями щодо обов`язків Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, яке не було учасником справи та щодо якого судом не вирішувалося питання про права чи обов`язки під час розгляду справи по суті.
Такі зміни не можуть вважатися виправленням описки чи очевидної арифметичної помилки в розумінні статті 253 КАС України, оскільки мають наслідком зміну резолютивної частини судового рішення та створюють нові правові наслідки для особи, яка не брала участі у справі.
Крім того, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області не є органом, що контролює справляння надходжень бюджету, а здійснює лише казначейське обслуговування бюджетних коштів. Повернення коштів, стягнутих на виконання постанови про адміністративне правопорушення, яка в подальшому була скасована судом, здійснюється у спеціальному порядку, визначеному Порядком №787, за зверненням платника та за участю органу, що контролює справляння відповідних надходжень бюджету. Отже, питання повернення таких коштів не могло бути вирішене шляхом внесення виправлень до судового рішення в порядку статті 253 КАС України.
Відповідно до статті 29 Бюджетного Кодексу України кошти від санкцій (штрафи, пеня тощо) належать до доходів загального фонду Державного бюджету України.
Оскільки відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають поверненню саме з Державного бюджету України.
З огляду на встановлені обставини справи, зміст заяви Головного управління Національної поліції у Львівській області, а також правове регулювання, передбачене статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України та спеціальним порядком повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного чи місцевих бюджетів, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена заява підлягала задоволенню судом першої інстанції.
Водночас таке задоволення мало здійснюватися не шляхом покладення відповідного обов`язку на орган Казначейства, а шляхом належного виправлення допущеної у судовому рішенні неточності з урахуванням установленого законом порядку повернення відповідних коштів.
Разом з тим, відповідно до положень статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції у такій процесуальній ситуації не наділений повноваженнями ухвалювати нове рішення по суті порушеного питання, а вправі лише скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
ІІІ.ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права під час вирішення питання про виправлення описки, що призвело до неправильного вирішення заяви.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
За таких обставин апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції — скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 243, 250, 311, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, —
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області задовольнити частково.
Ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 12 червня 2025 року про виправлення описки у справі №458/165/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. О. Кушнір 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха