Справа № 756/8585/25
Провадження № 2/756/599/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
22 травня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Пукала А.В.,
за участю
секретаря судового засідання Пегети І.Е.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати,
У С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просила:
- стягнути з відповідача заборгованість за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрованим у реєстрі за № 6967, у розмірі 1 660 000 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2012, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2022 було розірвано. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.08.2021 між сторонами було укладено договір про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований у реєстрі за № 6967. За умовами договору сторони погодили порядок, розмір і строки виплати відповідачем аліментів на дітей відповідно до встановленого графіка: 10 числа кожного календарного місяця у розмірі 22 000 грн, 20 числа кожного календарного місяця у розмірі 22 000 грн та в останній день кожного календарного місяця у розмірі 22 000 грн.
Позивач зауважила, що раніше зверталася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за цим договором. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 позов було задоволено та стягнуто з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 951 872,53 грн, з яких: основна сума боргу - 874 517 грн, інфляційні втрати - 74 362,93 грн та пеня - 2 992,60 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 02.04.2025 у справі № 756/572/23 заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у частині стягнення інфляційних втрат у сумі 74 362,93 грн та пені у сумі 2 992,60 грн скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також рішення змінено в частині розміру стягнутих аліментів, зменшивши їх розмір з 874 517 грн до 852 517 грн.
Позивач наголосила, що вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили з дня її прийняття, а судом було встановлено, що розмір заборгованості, яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем аліментів за період з 01.08.2021 до 23.03.2023, становить 852 517 грн.
Позивач зазначила, що відповідач надалі не виконував свого обов`язку зі сплати аліментів у визначені договором порядку, розмірі та строки, здійснював платежі несвоєчасно та не в повному обсязі. У зв`язку з цим, за твердженням позивача, за період з квітня 2023 року до травня 2025 року у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1 660 000 грн, яка підлягає стягненню.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 серпня 2025 року було вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
10 жовтня 2025 року від відповідача надійшов відзив, в якому він просив позов залишити без задоволення.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що твердження позивача про невиконання ним обов`язку зі сплати аліментів у повному обсязі та про наявність заборгованості за період з квітня 2023 року по травень 2025 року в розмірі 1 660 000 грн є необґрунтованими. На думку відповідача, такий розрахунок не відповідає фактичним обставинам, оскільки не враховує всіх здійснених ним платежів, зокрема часткових та авансових. Відповідач наголосив, що протягом усього спірного періоду він регулярно сплачував аліменти, а на підтвердження цього надав таблицю фактичних платежів із квитанціями. За твердженням відповідача, фактичний розмір заборгованості за цей період становить 1 115 000 грн, а тому заявлена до стягнення сума є завищеною.
Відповідач звернув увагу на істотну зміну обставин після укладення договору від 05.08.2021. На момент укладення договору він мав стабільний дохід від підприємницької діяльності, що дозволяло сплачувати аліменти у погодженому розмірі, однак після лютого 2022 року його матеріальне становище суттєво погіршилося у зв`язку з воєнним станом та скороченням доходів. Відповідач зауважив, що ці обставини мають бути враховані судом при оцінці підстав та розміру заявлених вимог.
Крім того, відповідач зазначив, що 18.12.2021 між сторонами було укладено договір щодо визначення місця проживання дітей та участі батьків у їхньому вихованні. За твердженням відповідача, позивач не виконує умови цього договору, оскільки не повідомляє його про фактичне місце проживання дітей та зміни місця їх навчання, а також перебуває з дітьми за межами України. На думку відповідача, договір про сплату аліментів і договір щодо місця проживання дітей та участі у їх вихованні є взаємопов`язаними, а тому поведінка позивача також підлягає оцінці судом.
21 листопада 2025 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просила:
- стягнути з відповідача заборгованість за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрованим у реєстрі за № 6967, за період з квітня 2023 року по листопад 2025 року у розмірі 1 472 000 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2026 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, з мотивів, наведених у позовній заяві.
Відповідач та його представник ОСОБА_6 в судові засідання, призначені на 18.03.2026 о 14:00, 23.04.2026 о 14:00, 14.05.2026 об 11:10 не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом надсилання судової повістки до електронного кабінету ОСОБА_6 в системі «Електронний суд». При цьому, до суду не надходило доказів поважності неявки сторони відповідача або заяв про розгляд справи за його відсутності.
13.05.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про визнання відсутніми підстав для відмови від надання відповідей на запитання та зобов`язання позивачки надати відповіді на запитання в порядку письмового опитування.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 травня 2026 року в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено, з огляду на те, що питання № 2-5 та № 9, поставлені відповідачем у порядку ст. 93 ЦПК України, стосуються виконання сторонами договору про визначення місця проживання дітей від 18.12.2021, який не є предметом доказування у цій справі, а тому, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 93 ЦПК України, позивач правомірно відмовилася на них відповідати.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2012, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2022.
Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.08.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований у реєстрі за № 6967.
За умовами договору від 05.08.2021 сторони погодили порядок, розмір і строки виплати відповідачем аліментів на дітей: 10 числа кожного календарного місяця у розмірі 22 000 грн, 20 числа кожного календарного місяця у розмірі 22 000 грн та в останній день кожного календарного місяця у розмірі 22 000 грн.
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021 у розмірі 951 872,53 грн, з яких: основна сума боргу - 874 517 грн, інфляційні втрати - 74 362,93 грн та пеня - 2 992,60 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 02.04.2025 у справі № 756/572/23 заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2023 у частині стягнення інфляційних втрат у сумі 74 362,93 грн та пені у сумі 2 992,60 грн скасовано, у цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Також рішення змінено в частині розміру стягнутих аліментів, зменшивши їх розмір з 874 517 грн до 852 517 грн.
Постанова Київського апеляційного суду від 02.04.2025 у справі № 756/572/23 набрала законної сили. У поставі встановлено, що розмір заборгованості, яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати ОСОБА_3 аліментів за період з 01.08.2021 до 23.03.2023, становить 852 517 грн.
Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Водночас, відповідно до Закону України від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.
У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.
Згідно вимог чинного законодавства аліментний платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість.
З матеріалів справи убачається, що відповідач свого обов`язку зі сплати аліментів в обумовлені договором порядок, розмір і строки не виконав, допустив несвоєчасність сплати платежів та не у повному обсязі, у зв`язку з чим за період з квітня 2023 року до листопада 2025 року у відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021 у розмірі 1 472 000 грн (з урахуванням встановлено договором розміру аліментів та відомостей про їх часткову сплату). При цьому за період з квітня 2023 року по травень 2024 року (період первинних позовних вимог) відповідач не спростовував розміру нарахованих аліментів, пославшись, що вказана заборгованість частково сплачена.
З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з сумою розрахунку заборгованості, наданим позивачем до матеріалів позову, доказів на його спростування відповідачем не надано.
Заявою від 23 квітня 2026 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Топазли О.О. ОСОБА_2 надала відповіді на питання, поставлені відповідачем ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву.
ОСОБА_2 повідомила, що отримала всі надіслані відповідачем на її рахунок платежі аліментів за період з квітня 2023 року по травень 2025 року та врахувала такі платежі в рахунок погашення заборгованості, подавши до суду заяву про зменшення позовних вимог, до якої долучила банківські виписки, в яких міститься інформація щодо дат і сум кожного надходження, у тому числі по картковому рахунку № НОМЕР_1 .
Від надання відповідей на питання № 2 (щодо повідомлення відповідача про зміну місця проживання дітей за п. 1.3 Договору від 18 грудня 2021 року), № 3 (щодо перебування свідка з дітьми за межами України), № 4 (щодо повідомлення відповідача про зміну місця навчання дітей за п. 1.4 зазначеного Договору), № 5 (щодо створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми) та № 9 (щодо теперішньої адреси проживання разом із дітьми за кордоном) ОСОБА_2 відмовилась на підставі п. 2 ч. 6 ст. 93 ЦПК України, посилаючись на те, що такі питання не стосуються обставин, які мають значення для справи.
Щодо зміни матеріального становища відповідача внаслідок воєнного стану (питання № 6) ОСОБА_2 зазначила, що інформацією про погіршення такого становища після лютого 2022 року не володіє. Водночас повідомила, що їй відомо про виїзд ОСОБА_3 за межі України та його проживання на території різних держав залежно від пори року, подорожі по світу, винайм коштовних вілл для проживання та відпочинку, про що відповідач розміщує фото у соціальних мережах, які бачать його діти та спільні знайомі. Свідок зауважила, що про погіршення матеріального стану відповідач її не повідомляв; переговорів щодо перегляду розміру аліментів між сторонами не проводилось.
Щодо наявності форс-мажорних обставин (питання № 7) свідок не визнала існування обставин, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року, які могли б вплинути на можливість відповідача виконувати договірні зобов`язання в повному обсязі, та повідомила, що до Торгово-промислової палати України для засвідчення таких обставин не зверталась.
Зазначену заяву свідка суд приймає як належний та допустимий доказ у розумінні статей 77, 78 ЦПК України з огляду на її нотаріальне посвідчення та відповідність вимогам статті 93 ЦПК України щодо письмових опитувань учасників справи.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, оскільки доказів зворотного відповідачем не подано, а тому є всі підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості.
Доводи відповідача про істотну зміну обставин (ст. 652 ЦК України) суд відхиляє, оскільки зазначена норма передбачає механізм зміни або розірвання договору за згодою сторін, а у разі недосягнення згоди - за рішенням суду за позовом заінтересованої сторони. У межах цієї справи відповідач самостійних вимог про зміну або розірвання договору від 05.08.2021 не пред`являв; договір залишається чинним у первісній редакції. За таких обставин посилання на ст. 652 ЦК України не може бути підставою для звільнення від обов`язку сплачувати аліменти у погодженому сторонами розмірі.
При цьому суд враховує, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що військова агресія Російської Федерації об`єктивно унеможливила саме його виконання аліментних зобов`язань: до Торгово-промислової палати України за засвідченням форс-мажорних обставин не звертався; жодних документів про скорочення доходів, припинення підприємницької діяльності чи інші негативні наслідки воєнного стану особисто для нього суду не надав.
Доводи відповідача про порушення позивачем умов договору від 18.12.2021 про визначення місця проживання дітей суд відхиляє, оскільки такі доводи виходять за межі предмета доказування у цій справі. Предметом цього спору є стягнення заборгованості за окремим договором - про визначення розміру аліментів від 05.08.2021. Питання неналежного виконання договору від 18.12.2021 підлягають розгляду в окремому провадженні за самостійним позовом. Згідно зі ст. 180 СК України обов`язок батьків утримувати дитину є безумовним і не пов`язаний з виконанням другим із батьків інших обов`язків.
Питання про стягнення судових витрат підлягає вирішенню на підставі ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про визначення розміру аліментів та порядку їх виплати від 05.08.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрованим у реєстрі за № 6967, у розмірі 1 472 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 14720 грн.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя         Андрій ПУКАЛО