ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/882/24 

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого - судді Сисина С.В., за участю секретаря судового засідання Далекорій Б.В., розглянувши у загальному позовному провадженні справу,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максігран», код ЄДРПОУ - 38684795, місцезнаходження - місто Київ, вулиця М.Максимовича, будинок 6, кімната 22, поштовий індекс – 03022, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна», код ЄДРПОУ – 31256895, місцезнаходження – Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Симоненка Василя, будинок, 4, поштовий індекс – 07402, 
про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,
за участі представників сторін:
від позивача – адвоката Березка Р.М. (згідно ордеру серії АІ №2165245 від 30.03.2026), у режимі відеоконференції,
від відповідача – не з`явився, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран» (далі – позивач, ТОВ «Максігран») через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою від 24.10.2024 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» (далі – відповідач, ТОВ «Бітунова Україна») про стягнення заборгованості за договором №30/12-2 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 30.12.2021 у загальному розмірі 5593126,08 грн, з яких: 4937186,09 грн – основний борг, 423749,22 грн інфляційних втрат та 3 проценти річних у сумі 232190,77 грн. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Сисина С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024.
Процесуальні дії по справі
Ухвалою суду від 28.10.2024 позовну заяву ТОВ «Максігран» до ТОВ «Бітунова Україна» (зареєстровану за вх. №02.3.1-05/940/24 від 24.10.2024) - залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
Згідно з ухвалою від 01.11.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; сторонам встановлений строк на подання заяв по суті справи; призначено підготовче засідання у справі на 27.11.2024.
19.11.2024 через систему “Електронний суд” від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 18.11.2024 (зареєстрований за вхідним №02.3.1-02/8931/24 від 19.11.2024).
Згідно з ухвалами суду від 22.11.2024 та від 03.02.2025 задоволені заяви позивача та постановлено провести підготовчі засідання за участі представника позивача – Діковицької О.М. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
26.11.2024 через систему “Електронний суд” від позивача надійшла відповідь на відзив від 25.11.2024 (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/9204/24 від 26.11.2024). Така ж відповідь на відзив від 25.11.2024 15.01.2025 надійшла на адресу суду поштою (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/254/25).
Згідно ухвали від 27.11.2024 суд задовольнив усне клопотання представника відповідача – адвоката Моланича І.І. про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовчий розгляд справи на 16.12.2024.
05.12.2024 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив від 30.11.2024 (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/9544/24).
16.12.2024 через систему “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання про призначення технічної експертизи документів (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/9832/24), згідно якого позивач просить суд призначити технічну експертизу документів із наведеним переліком запитань, проведення експертизи доручити ТОВ «Український центр експертиз та оцінки». 
Згідно з ухвалою суду від 16.12.2024 задоволено клопотання про продовження строку підготовчого провадження та оголошення перерви, заявлене представником відповідача – адвокатом Моланич І.І.; продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.01.2025.
27.01.2025 від відповідача надійшло заперечення від 24.01.2025 на клопотання про призначення технічної експертизи документів від 16.12.2024 (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/644/25). 
Згідно з ухвалою від 29.01.2025 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.02.2025 та одночасно запропоновано позивачу та відповідачу не пізніше ніж за п`ять днів до наступного підготовчого засідання надати суду оригінал додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021, а за відсутності оригіналу такої додаткової угоди – надати письмові пояснення з обгрунтуванням причини відсутності у сторони оригіналу додаткової угоди №2, укладення якої сторони не заперечують. 
13.02.2025 від представника відповідача - адвоката Моланича І.І. надійшла заява про долучення до справи оригіналу додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/1469/25), згідно з якою до справи долучено оригінал такої додаткової угоди №2.
18.02.2024 через систему “Електронний суд” від позивача надійшла заява від 18.02.2025 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/1614/25). У заяві зазначено, що представництво у справі інтересів ТОВ “Максігран” здійснюватиметься іншим представником позивача – Березка Р.М. (згідно долученої до заяви копії довіреності на представництво від 17.01.2025), а тому позивач просить замінити представника у справі з Діковицької О.М. на Березку Р.М., та, керуючись ст.197 ГПК України, позивач просить надати представнику Березці Р.М. можливість участі в судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
Згідно з ухвалою від 19.02.2025 суд задовольнив заяву ТОВ “Максігран” від 18.02.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
24.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Березки Р.М. надійшло клопотання про прийняття до розгляду уточнених запитань судової експертизи (зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/1841/25).
Згідно з ухвалою від 26.02.2025 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 24.03.2025 та в ухвалі зазначено про витребування у позивача оригіналів додаткових угод №1 від 30.03.2022 та № 2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021; у відповідача – оригіналу додаткової угоди №1, а за відсутності у сторін оригіналів таких додаткових угод – витребувати у них письмову інформацію про їх укладення, із зазначенням, у якій редакції щодо строку дії угод та повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги укладені кожна з додаткових угод та причини відсутності у сторін оригіналів додаткових угод №1 та №2. 
14.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Березки Р.М. надійшли додаткові пояснення у справі (зареєстровані за вхідним №02.3.1-02/2479/25), відповідно до яких такий учасник справи, на виконання ухвали суду від 26.02.2025 надає пояснення про причини відсутності у позивача оригіналів додаткових угод №1 від 30.03.2022 та №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 та одночасно долучає до справи паперову копію проєкту додаткової угоди № 2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021, отриманої з серверу ТОВ “Максігран”.
17.03.2025 від представника відповідача - адвоката Моланича І.І. надійшла заява про долучення до справи оригіналу додаткової угоди №1 від 30.03.2022 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 (зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2550/25), згідно з якою до справи долучено оригінал такої додаткової угоди № 1.
21.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Моланича І.І. надійшли додаткові пояснення у справі від 21.03.2025 (зареєстровані за вхідним №02.3.1-02/2774/25) щодо клопотання позивача про призначення експертизи.
Згідно з ухвалою від 24.03.2025 суд постановив:
- задовольнити частково клопотання ТОВ “Максігран” про призначення технічної експертизи документів від 16.12.2024 та від 24.02.2025;
- призначити у справі судову технічну експертизу документів, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (далі – Київський НДІСЕ); 
- на вирішення експертизи поставити наступне питання: чи піддавався зміні текст Додаткової угоди № 2 від 28.03.2023 до Договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 (аркуш справи – 168) шляхом додрукування, якщо так, то який первісний зміст тексту, що піддавався зміні;
- до вирішення питання розподілу судових витрат у порядку статей 127 і 129 ГПК України, оплату проведення експертизи покласти на ТОВ «Максігран»;
- зупинити провадження у справі №907/882/24 до отримання судом експертного висновку; 
- матеріали справи скерувати для виконання і проведення судової технічної експертизи документів на адресу Київського НДІСЕ.
Супровідним листом №9989/7305-4-25/33 від 14.05.2025 (вх. №02.3.1-02/4910/25 від 21.05.2025) Київський НДІСЕ надіслав Господарському суду Закарпатської області клопотання судового експерта від 14.05.2025, за змістом якого судовий експерт просила надати досліджуваний документ: додаткову угоду №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 у відокремленому вигляді (розшитому) від матеріалів справи, з метою можливості використання всього обладнання, необхідного для проведення повного та всебічного дослідження, а також через те, що значна частина обладнання лабораторії не передбачає дослідження документів у зшивках (у тому числі вишити в томі матеріалів справи); надати дозвіл на застосування методу вологого копіювання, якщо виникне необхідність у його використанні при вирішенні постановленого питання.
Поряд з цим, у супровідному листі №9989/7305-4-25/33 від 14.05.2025 Київський НДІСЕ повідомив Господарський суд Закарпатської області про необхідність проведення оплати за проведення експертизи, долучивши до листа рахунок за проведення експертизи.
Згідно з ухвалою від 22.05.2025 суд поновив провадження у справі; призначив підготовче засідання по розгляду клопотання експерта на 29.05.2025; зобов`язав ТОВ «Бітунова Україна», яким до матеріалів справи №907/882/24 згідно клопотання від 12.02.2025 долучено оригінал додаткової угоди № 2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021, надати суду письмове пояснення (письмовий дозвіл - за наявності такого у відповідача) щодо застосування експертом методу вологого копіювання при проведенні експертизи у справі №907/882/24, якщо виникне необхідність у його використанні. 
Згідно ухвали від 27.05.2025 задоволено заяву представника позивача – адвоката Березки Р.М. від 22.05.2025 (зареєстровану за вх.№03.2.1-02/4491/25) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Згідно ухвали від 27.05.2025 задоволено заяву представника відповідача – адвоката Закордонця М.М. від 25.05.2025 (зареєстровану за вх.№03.2.1-02/5021/25 від 26.05.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
28.05.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі від 25.05.2025 (зареєстровані за вх.№03.2.1-02/5155/25), за змістом яких відповідач зазначає, що не надає дозвіл на застосування методу вологого копіювання щодо оригіналу додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021, що долучений відповідачем до матеріалів справи. 
28.05.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання від 28.05.2025 (зареєстровано за вх.№03.2.1-02/5156/25), за змістом якого представник позивача просить передоручити проведення судової технічної експертизи документа у даній справі Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
Згідно з ухвалою від 29.05.2025 суд постановив:
- відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Максігран» від 28.05.2025 (зареєстрованого за вх.№03.2.1-02/5156/25 від 28.05.2025) про заміну експертної установи;
- оплату проведення експертизи згідно рахунку № 1907 від 02.05.2025 покласти на ТОВ «Максігран», якому до 09.06.2025 здійснити оплату такого рахунку; 
- провадження у справі №907/882/24 зупинити на час проведення призначеної у справі №907/882/24 ухвалою суду від 24.03.2025 судової технічної експертизи документів – до отримання судом експертного висновку; 
- повідомити Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України про ненадання дозволу ТОВ «Бітунова Україна» на застосування методу вологого копіювання при дослідженні оригіналу додаткової угоди №2 від 28.03.2023 при проведенні судової технічної експертизи документів;
- надати досліджуваний документ: додаткову угоду №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 Київському НДІСЕ у відокремленому вигляді (розшитому) від матеріалів справи, який направити для проведення експертизи згідно супровідного листа Господарського суду Закарпатської області разом з матеріалами справи №907/882/24;
- матеріали справи №907/882/24 скерувати для виконання і проведення судової технічної експертизи документів на адресу Київського НДІСЕ та повідомити експертну установу про погодження строку проведення експертизи понад 90 календарних днів (за необхідності).
24.03.2026 на адресу суду від Київського НДІСЕ згідно листа «Про направлення висновку» №4701/7305-4-25/33 від 11.03.2026 (який зареєстрований за вхідним №02.3.1-02/2689/26) надійшли: висновок експерта від 06.03.2026 №3985/25-33, акт здачі приймання висновку експерта №3985/25-33 від 06.03.2026, матеріали справи №907/882/24 та досліджуваний документ – додаткова угода №2 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 від 28.03.2023 (в 1-му примірнику в опечатаному паперову конверті).
Згідно з ухвалою від 30.03.2026 суд поновив провадження у справі №907/882/24 та призначив підготовче засідання на 23.04.2026.
Згідно з ухвалою від 31.03.2026 суд задовольнив заяву представника позивача – адвоката Березка Р.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 30.03.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/2950/26 від 30.03.2026).
21.04.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника відповідача – адвоката Закордонець М.М. надійшла заява про виклик експерта від 20.04.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3651/26), згідно з якою представник відповідача просить викликати у наступне судове засідання старшого судового експерта лабораторії почеркознавчих досліджень та технічних досліджень документів КНДІСЕ – Сухомлин Я.С. для надання роз`яснень щодо висновку експерта від 06.03.2026 №3985/25-33.
22.04.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника позивача – адвоката Березка Р.М. надійшло заперечення на заяву про виклик експерта від 22.04.2026 (яке зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/3740/26), згідно якого представник позивача просить відмовити ТОВ «Бітунова Україна» у задоволенні заяви про виклик експерта.
Згідно з ухвалою від 23.04.2026 суд (з мотивів, наведених в ухвалі) відмовив у задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Закордонець М.М. про виклик експерта від 20.04.2026 (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/3651/26 від 21.04.2026); задовольнив усне клопотання цього представника відповідача про оголошення перерви у підготовчому засіданні та призначив наступне підготовче засідання на 20.05.2026.
18.05.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника ТОВ «Бітунова Україна» - адвоката Закордонець М.М. надійшло клопотання про призначення експертизи №16/05-26/07 від 16.05.2026 (яке зареєстроване за вхідним №02.3.1-02/4686/26), згідно якого відповідач просить призначити у справі додаткову комплексну судову експертизу, проведення якої доручити Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса» та на вирішення експертів поставити зазначені у клопотанні питання, які стосуються судово-технічного дослідження документів.
18.05.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від ТОВ «Максігран» надійшли заперечення на клопотання від 18.05.2026 (які зареєстровані за вхідним №02.3.1-02/4719/26), згідно яких позивач просить відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Бітунова Україна» про призначення додаткової комплексної судової експертизи.
За результатом підготовчого засідання, суд згідно ухвали від 20.05.2026 (з мотивів, наведених в ухвалі) відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача – адвоката Закордонець М.М. про призначення додаткової комплексної судової експертизи №16/05-26/07 від 16.05.2026; закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.06.2026.
Після закінчення підготовчого засіданні 20.05.2026 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Бітунова Україна» - адвоката Закордонець М.М. надійшла заява про фіксацію обставин неналежного повідомлення про місце судового засідання (яка зареєстрована за вхідним №02.3.1-02/4828/26).
Згідно з ухвалою від 25.05.2026 суд відповідно до ч.2 ст.224 ГПК України відхилив заяву представника відповідача - адвоката Закордонець М.М. про фіксацію обставин неналежного повідомлення про місце судового засідання від 20.05.2026 (зареєстровану за вхідним №02.3.1-02/4828/26 від 20.05.2026).
15.06.2026 через систему «Електронний суд ЄСІТС» від представника ТОВ «Бітунова Україна» - адвоката Закордонець М.М. надійшли заперечення щодо висновку експерта №3985/25-33 від 06.03.2026 (які зареєстровані за вхідним №02.3.1-02/5858/26).
У судовому засіданні 18.06.2026 під час розгляду справи по суті суд заслухав вступні слова представників позивача та відповідача, відповідно до ст.ст.210, 214 ГПК України дослідив докази та письмовий висновок експерта, заслухав виступи з промовами (заключним словом) учасників справи, після чого відповідно до ст. 219 ГПК України оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, повідомивши дату та час його проголошення 19.06.2026.
Згідно з ч.1 ст. 240 ГПК України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
На підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, суд ухвалив рішення, вступна та резолютивна частини якого були проголошені 19.06.2026 у повідомлений судом 18.06.2026 у судовому засіданні час. 
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Суть спору за позицією позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максігран» (позикодавець) та Спільним українсько-австрійським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» (код ЄДРПОУ - 31256895, позичальник) було укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 (далі – договір). 17.04.2024 відповідач змінив найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» без зміни коду ЄДРПОУ.
Відповідно до пункту 1.1. договору, позикодавець зобов`язався передати, а позичальник - повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, розмір якої згідно з пунктом 2.1 становить 40000000,00 грн. Пунктами 3.1.– 3.3. визначено, що допомога передається протягом 10 календарних днів з дати підписання договору у безготівковій формі (в тому числі траншами) та вважається переданою з дати її зарахування на рахунок позичальника. На виконання цих умов договору позивач 30.12.2021 через АТ «Райффайзен Банк» перерахував відповідачу 40000000,00 грн згідно трьох платіжних інструкцій: №21216 - на суму 15000000,00 грн, №21219 – на суму 5000000,00 грн та №21215 – на суму 20000000,00 грн, що підтверджується випискою банку від 23.10.2024.
Згідно з п.п. 4.1., 5.1.– 5.3., 6.2. договору, строк надання допомоги розпочинається з дати отримання коштів і закінчується 31.03.2022. Відповідач зобов`язався повернути кошти у безготівковій формі (в тому числі частинами) в будь-який момент до 31.03.2022 включно. Проте відповідач повернув кошти лише частково в загальному розмірі 35062813,91 грн. Часткове повернення коштів підтверджується: повідомленнями про зарахування коштів АТ «ПУМБ»: від 12.12.2023 (№21228 – на суму 800000,00 грн, №21229 – на суму 400000,00 грн, №21230 – на суму 400000,00 грн, №21231 – на суму 400000,00 грн), від 18.12.2023 (№21244 - на суму 800000,00 грн), від 19.12.2023 (№21245 - на суму 800000,00 грн), від 20.12.2023 (№21246 - на суму 800000,00 грн, №21247 — на суму 800000,00 грн), від 27.12.2023 (№21261 - на суму 800000,00 грн), від 28.12.2023 (№21262 - на суму 800000,00 грн), випискою АТ «Райффайзен Банк» від 23.10.2024 за період з 31.12.2021 по 22.10.2024 на суму 10000000,00 грн, а також реєстром операцій АТ «ПУМБ» від 23.10.2024 за період з 01.01.2024 по 22.10.2024 на суму 18262813,91 грн. Таким чином, залишок непогашеного основного боргу становить 4937186,09 грн. Надіслана позивачем досудова вимога №03-10/24/2 від 03.10.2024 про повернення коштів залишена відповідачем без задоволення.
У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання за період з 01.04.2023 по 24.10.2024, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував інфляційні втрати у розмірі 423749,22 грн та 3% річних у розмірі 232190,77 грн.
Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору та вимог закону, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 5593126,08 грн, з яких: 4937186,09 грн – основний борг за договором №30/12-2 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 30.12.2021 (враховуючи прострочення відповідача по поверненню коштів з 01.04.2022), а також нараховані до стягнення з відповідача 423749,22 грн інфляційних втрат та 3 проценти річних у сумі 232190,77 грн, які нараховані позивачем за період прострочення відповідача з 01.04.2023 по 24.10.2024.
Позиція відповідача
У відзиві на позовну заяву від 18.11.2024, відповідач не погоджується з позовними вимогами, заперечує проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову і просить суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Свою правову позицію щодо заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що строк виконання основного зобов`язання з повернення коштів на момент звернення позивача до суду та розгляду справи не настав, а тому факт порушення зобов`язань з його боку повністю відсутній.
На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що 30.12.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2. За умовами пунктів 1.1 та 2.1 даного договору позивач зобов`язався передати, а відповідач прийняти та в подальшому повернути безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 40000000,00 грн. Відповідно до первісної редакції пунктів 4.1, 5.1 та 6.2 договору строк повернення допомоги закінчувався 31.03.2022.
Проте відповідач наголошує, що позивач при зверненні до суду умисно упустив та не долучив до матеріалів позовної заяви укладені сторонами додаткові угоди, якими змінювалися строки виконання зобов`язань. Зокрема, 28.03.2023 сторони уклали додаткову угоду №2 до договору, якою повністю змінили редакцію п.п. 4.1., 5.1. та 6.2. Згідно з новими погодженими умовами, строк повернення поворотної фінансової допомоги було визначено до 27.03.2024 включно, але з чітким та імперативним застереженням - «не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні».
Відповідач вказує, що на виконання умов договору ним було частково повернуто фінансову допомогу в загальній сумі 35062813,91 грн. Таким чином, залишок заборгованості за договором становить 4937186,09 грн, що відповідає сумі основного боргу, яку заявляє позивач.
Разом з тим відповідач звертає увагу суду, що згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-IX, та Указом 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX), Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом № 4024-IX від 29.10.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Тобто, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 08.02.2025 року.
Отже, оскільки воєнний стан в Україні триває, а сторони добровільно та взаємно погодили у додатковій угоді №2 відстрочення повернення коштів до моменту закінчення воєнного стану, а відтак строк виконання обов`язку по поверненню отриманої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги на час подачі позову ТОВ «Максігран» і на час розгляду справи для відповідача не настав.
З огляду на відсутність прострочення за основним зобов`язанням, відповідач вважає безпідставними і вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 процентів річних. Відповідач підкреслює, що зобов`язання зі сплати таких сум є акцесорними, тобто додатковими до основного боргу, і повністю розділяють його долю. Оскільки правові підстави для стягнення суми основного боргу відсутні через ненастання строку виконання відповідачем зобов`язання по поверненню поворотної фінансової допомоги, то вимоги про стягнення нарахованих на цей борг інфляційних втрат у розмірі 423749,22 грн та 3% річних у розмірі 232190,77 грн також не підлягають задоволенню.
Доводи викладені сторонами у інших заявах по суті справи
У відповіді на відзив від 25.11.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран» обґрунтовує свою позицію тим, що відповідно до п.п. 4.1, 5.1 та 6.2 договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 строк надання допомоги, обов`язок позичальника щодо її повернення, а також строк дії самого договору в цілому закінчилися 31.03.2022, у зв`язку з чим, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 631 ЦК України, будь-які зміни до цього правочину могли вноситися сторонами виключно в межах строку його чинності, що свідчить про неможливість укладення доданої відповідачем до відзиву копії додаткової угоди №2 від 28.03.2023 поза межами строку дії основного договору. При цьому, позивач зазначає про відсутність у нього оригіналів додаткових угод, підписаних з боку відповідача, крім наявного оригіналу договору, спростовуючи твердження відповідача про приховування документів як відверте введення суду в оману та наголошуючи, що позовні вимоги у справі №907/882/24 не спростовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна», а тому підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі ст. 166 ГПК України.
У запереченні на відповідь на відзив від 30.11.2024, відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що твердження позивача про укладення додаткової угоди №2 від 28.03.2023 поза межами строку дії договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30-12/2 від 31.12.2021 (який, за версією позивача, закінчився 31.03.2022 згідно з пунктом 6.2 договору) повністю спростовуються фактом чинності додаткової угоди №1 від 30.03.2022, якою сторони погодили нову редакцію п.п. 4.1., 5.1. та 6.2. договору, продовживши строк дії договору та термін повернення допомоги до 29.03.2023 включно. Наведене підтверджує послідовність укладення додаткових угод та спростовує заяви позивача про відсутність у нього цих документів, оскільки вони підписувалися у двох оригінальних примірниках, які мають рівну юридичну силу, безпосередньо генеральним директором позивача В.В. Кобиляном (який також підписав позовну заяву та відповідь на відзив), а саме звернення до суду ТОВ «Максігран» лише 24.10.2024 (через два з половиною роки після нібито закінчення строку договору) додатково вказує на наявність у позивача цих угод. 
Окремо відповідач наголошує, що з урахуванням пункту 5.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 22.03.2023 та у зв`язку з продовженням дії воєнного стану до 08.02.2025, граничний термін повернення поворотної фінансової допомоги на час подачі позову і на час розгляду справи судом не настав, прострочена заборгованість відсутня, що виключає як наявність самого предмету спору на даному етапі, так і будь-які правові підстави для нарахування передбачених ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, які є мірою відповідальності боржника і застосовуються виключно у випадку порушення зобов`язання.
У додаткових поясненнях від 14.03.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран» зазначає про відсутність у нього оригіналів додаткових угод №1 від 30.03.2022 та №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 та вказує, що можливою причиною їх відсутності є факт неповернення відповідачем позивачу підписаних останнім примірників додаткових угод №1 і №2. Щодо цього, позивач зазначає, що менеджер ТОВ «Максігран», який був відповідальний за укладання вказаних угод звільнився, а відтак він не може повідомити суду дійсні причини відсутності даних документів у ТОВ «Максігран».
Позивач заперечує укладення додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 в редакції, яка долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву. ТОВ «Максігран» наполягає, що на час підписання позивачем зазначеної додаткової угоди №2 сторони погодили умови п.5.1 додаткової угоди №2 щодо повернення безповоротної фінансової допомоги до 27.03.2024, а відтак наступний текст у цьому пункті додаткової угоди, з якого вбачається можливість повернення допомоги не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні, на час підписання позивачем додаткової угоди №2 був відсутній. Наведене є підставою ініціювання позивачем призначення у справі технічної експертизи документів щодо справжності додаткової угоди № 2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021.
У додаткових поясненнях позивач також просить врахувати, що ТОВ «Бітунова Україна» входить до групи компаній якими володіє ОСОБА_1 та у минулі роки ТОВ «Максігран» успішно співпрацювало із вказаною групою компаній у тому числі із ТОВ «САТ Україна» (власником якої є ОСОБА_1 ). То ж, в деяких випадках, із різними компаніями, які входять до вказаної групи, підписувались договори, які за своїм змістом були ідентичними. Зокрема, між ТОВ «Максігран» (позикодавцем) та ТОВ «САТ Україна» (позичальником) був укладений договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-3 від 30.12.2021 і до даного договору позики також укладались додаткові угоди № 1 від 30.03.2022 та № 2 від 28.03.2023, які є повністю ідентичні за своїм змістом із додатковими угодами № 1 та № 2, укладеними із ТОВ «Бітунова Україна», за єдиним виключенням того, що в додатковій угоді № 2 від 28.03.2023, укладеній між ТОВ «Максігран» та ТОВ «САТ Україна» (копія якої долучена позивачем до додаткових пояснень) пункт 5.1. договору не містить фрази: «але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.» 
Позивач зазначає, що на його сервері було знайдено електронний варіант додаткової угоди №2 від 28.03.2023 у форматі Word між позивачем та відповідачем, який також не містить фрази: «але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.», а відтак до пояснення позивач долучив роздрукований з його серверу проект додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 пункт 5.1. якої не містить фрази: «але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.».
У запереченні щодо висновку судового експерта №3985/25-33 від 06.03.2026 від 15.06.2026, відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що даний доказ не є достатнім, переконливим та беззаперечним доказом у справі №907/882/24, оскільки позивач не надав суду власного примірника додаткової угоди №2 від 28.03.2023 та додаткової угоди №1, а також не подав жодних належних доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість їх надання, зокрема матеріалів службового розслідування чи документів про встановлення фактів та причин втрати документації, що позбавляє Господарський суд Закарпатської області можливості безпосередньо дослідити оригінал, на який посилається Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран». Окрім цього, сам висновок експерта досліджує лише окремі технічні характеристики друкованого тексту та не встановлює юридично значущих обставин, необхідних для вирішення спору, як-от: точний час і авторів внесення змін, факт погодження цих змін сторонами та те, чи були вони внесені до або після підписання документа, а також не містить безальтернативного висновку щодо способу виготовлення документа, так як зазначено, що спірний фрагмент міг бути виконаний як за допомогою різних знакосинтезуючих пристроїв, так і на одному пристрої в різні періоди часу, що допускає декілька альтернативних технічних пояснень та не дозволяє встановити час внесення змін і їх зв`язок із моментом підписання документа сторонами.
Додатково відповідач вказує на наявність у дослідницькій частині та в ілюстративних матеріалах висновку численних неточних найменувань реквізитів, де назва відповідача помилково зазначена як «Спільне українсько-австралійське підприємство» замість «Спільне українсько-австрійське підприємство», форма діяльності вказана як «у форматі» замість «у формі» Товариства з обмеженою відповідальністю, замість скороченого найменування СП ТОВ «Бітунова Україна» вжито ТОВ «Бітунова Україна», а прізвище директора Лопушина зазначено як « ОСОБА_2 » та «Лопушиніна Миколи», що ставить під сумнів ретельність дослідження.
Фактичні обставини справи встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максігран» (як позикодавцем), з однієї сторони, та Спільним українсько-австрійським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» (як позичальником), з іншої сторони, в подальшому разом іменуються – сторони, укладено договір №30/12-2 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (далі – договір).
Згідно з п. 1.1. договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець передає позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору (надалі - іменується «поворотна фінансова допомога»), а позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим договором строк.
Відповідно до п. 2.1. договору, розмір поворотної фінансової допомоги становить 40000000,00 грн без ПДВ.
Згідно з п. 2.2. договору, за цим договором відсотки на поворотну фінансову допомогу не нараховуються і не сплачуються.
Відповідно до п. 3.1. договору, позикодавець передає суму поворотної фінансової допомоги згідно п. 2.1 позичальникові протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.
Згідно з п. 3.2. договору, поворотна фінансова допомога передається у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позичальника. Допускається передача поворотної фінансової допомоги декількома траншами. Останній транш передачі повинен відбутись не пізніше строку згідно п. 3.1.
Відповідно до п. 3.3. договору, поворотна фінансова допомога вважається переданою позичальникові з дати її зарахування на поточний рахунок позичальника.
Згідно з п. 4.1. договору, строк поворотної фінансової допомоги розпочинається з дати її отримання позичальником на розрахунковий рахунок та закінчується 31.03.2022.
Відповідно до п. 4.2. договору, строк, визначений у п. 4.1 цього договору, може бути продовжений за домовленістю сторін.
Згідно з п. 5.1. договору, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 31.03.2022 (включно).
Відповідно до п. 5.2. договору, поворотна фінансова допомога повертається в безготівковій формі шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Повернення поворотної фінансової допомоги допускається частинами.
Згідно з п. 5.3. договору, поворотна фінансова допомога вважається повернутою позикодавцеві в момент зарахування грошових коштів, що позичались, на його поточний рахунок.
Відповідно до п. 6.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати передання поворотної фінансової допомоги позичальникові.
Згідно з п. 6.2. договору, строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та закінчується 31.03.2022.
Відповідно до п. 6.3. договору, закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
Згідно з п. 6.4. договору, якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору.
Відповідно до п. 7.2. договору, усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до п. 7.6. договору, додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками.
Відповідно до п. 7.8. договору, цей договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології, українською мовою у 2 (двох) автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, - по одному для кожної із сторін.
Згідно оригіналу додаткової угоди №1 від 30.03.2022 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, яка долучена відповідачем до матеріалів справи згідно заяви від 14.03.2025, вбачається укладення такої угоди додаткової угоди між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максігран» як позикодавцем та Спільним українсько-австрійським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» як позичальником.
У додатковій угоді №1 від 30.03.2022 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року (далі – додаткова угода №1) позивач і відповідач домовилися домовилися внести зміни в п. 4.1, п. 5.1 та п. 6.2 укладеного договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, виклавши вищевказані пункти у наступній редакції:
« 4.1. Строк повернення поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту її отримання позичальником та закінчується 29.03.2023. Строк та інші умови повернення позики можуть бути змінені тільки за домовленістю сторін, окрім випадків прямо визначених у цьому договорі».
« 5.1. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 29.03.2023 (включно).
« 6.2. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору, та закінчується 29.03.2023».
Водночас у додатковій угоді №1 сторони зазначили, що в усьому іншому вони керуються договором №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, а додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами, є невід`ємною частиною договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, укладена у двох оригінальних примірниках, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної із сторін.
Згідно оригіналу додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року (далі – додаткова угода №2), яка долучена відповідачем до матеріалів справи згідно заяви від 12.02.2025, вбачається укладення такої додаткової угоди між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максігран» як позикодавцем та Спільним українсько-австрійським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» як позичальником.
У наданому відповідачем примірнику оригіналу додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Максігран» і Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» домовилися внести зміни в п. 4.1, п. 5.1 та п. 6.2 укладеного договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, виклавши вищевказані пункти у наступній редакції:
« 4.1. Строк повернення поворотної фінансової допомоги розпочинається з моменту її отримання позичальником та закінчується 27.03.2024. Строк та інші умови повернення позики можуть бути змінені тільки за домовленістю сторін, окрім випадків прямо визначених у цьому договорі».
« 5.1. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 (включно), але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.». 
« 6.2. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору, та закінчується 27.03.2024».
У додатковій угоді №2 також зазначено, що в усьому іншому сторони керуються договором №30/12-2 від 30 грудня 2021 року; додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами і є невід`ємною частиною договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року; угода укладена у двох оригінальних примірниках, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної із сторін.
Відповідно до виписки Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» за рахунком клієнта – Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» за період з 30.12.2021 по 30.12.2021 вбачається, що позивачем на рахунок Спільного українсько-австрійського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перераховано 40000000,00 грн трьома платежами у наступних сумах: 15000000,00 грн, 5000000,00 грн і 20000000,00 грн.
Згідно виписки Акціонерного товариства «Райфайзен Банк» за рахунком клієнта – Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» за період з 31.12.2021 по 22.10.2024 вбачається, що Спільним українсько-австрійським підприємством з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» кошти у загальному розмірі 10000000,00 грн, а саме: 25.12.2023 – 800000,00 грн, 25.12.2023 - 800000,00 грн, 22.12.2023 - 800000,00 грн, 22.12.2023 - 800000,00 грн, 18.12.2023 - 800000,00 грн, 15.12.2023 - 800000,00 грн, 15.12.2023 - 800000,00 грн, 13.12.2023 - 800000,00 грн, 13.12.2023 - 400000,00 грн, 13.12.2023 - 400000,00 грн, 13.12.2023 - 400000,00 грн, 13.12.2023 - 400000,00 грн, 11.12.2023 - 400000,00 грн, 11.12.2023 - 400000,00 грн, 11.12.2023 - 400000,00 грн, 08.12.2023 - 800000,00 грн із призначенням платежу: «повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ».
Згідно інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21262 від 28.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21261 від 27.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Згідно інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21247 від 20.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21246 від 20.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Згідно інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21245 від 19.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21244 від 18.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Згідно інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21231 від 12.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 400000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21230 від 12.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 400000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Згідно інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21229 від 12.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 400000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів №21228 від 12.12.2023, Спільне українсько-австрійське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальність «Максігран» суму в розмірі 800000,00 грн; призначення платежу: повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021 без ПДВ.
З посиланням на зазначені письмові докази (крім додаткових угод №1 і №2), вказавши, що відповідач є таким, що з 01.04.2022 прострочив повернення 4937186,09 грн безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, наданої згідно договору №30/12-2 від 30.12.2021, згідно позовної заяви від 24.10.2024 ТОВ «Максігран» просить суд стягнути з відповідача таку прострочену відповідачем основну заборгованість за договором у розмірі 4937186,09 грн, а також стягнути з відповідача 423749,22 грн інфляційних втрат та 3 проценти річних у сумі 232190,77 грн, які нараховані позивачем за період прострочення відповідача з 01.04.2023 по 24.10.2024.
Під час підготовчого провадження та розгляду справи по суті, після долучення відповідачем до матеріалів справи додаткової угоди №1 від 30.03.2022 і додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, позивач, не заперечивши укладення таких додаткових угод №1 і №2, водночас зазначив, що додаткова угода №2 була ним укладена з умовою повернення відповідачем безвідсоткової поворотної фінансової допомоги до 27.03.2024 та одночасно зазначив, що у п.5.1 договору в редакції додаткової угоди №2 на момент її укладення не було вказано про повернення допомоги «але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні».
Водночас, у висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 06.03.2026 №3985/25-33 за результатами проведення судової технічної експертизи документів зазначений такий висновок: текст Додаткової угоди №2 до Договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року від 28 березня 2023 року піддавався зміні шляхом додрукування, а саме у пункті « 5.1.» документу до тексту « 5.1. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 року (включно).» був додрукований фрагмент «,але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.».». Первинний текст Додаткової угоди №2 до Договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року від 28 березня 2023 року наведений на рисунку 6 Ілюстрованої таблиці.
Отже, такі обставини справи, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» 5593126,08 грн, з яких: 4937186,09 грн – основний борг за договором №30/12-2 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 30.12.2021, 423749,22 грн інфляційних втрат та 3 проценти річних у сумі 232190,77 грн. 
Правове обґрунтування і оцінка суду
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (тут і далі – в редакції на час виникнення спірних правових відносин) (далі – ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно із ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У ст. 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 1, 2 ст. 180 ГК України).
Відповідно до ст. 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно із визначенням, наведеним в абзаці 8 підпункту 14.1.257 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
У постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами.
Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046 «Договір позики» глави 71 Цивільного кодексу України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст.ст. 13, 74 ГПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Водночас, згідно із ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Суд враховує, що як позивач, так і відповідач зазначають про укладення сторонами 30.12.2021 договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2, надання позивачем 30.12.2021 такої допомоги відповідачу в сумі 40000000,00 грн та часткове повернення відповідачем до дня пред`явлення позову ТОВ «Максігран» допомоги у розмірі 35062813,91 грн, а відтак залишок неповернутої згідно договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги становить 4937186,09 грн. 
Також учасниками справи визнається підписання позивачем та відповідачем додаткової угоди №1 від 30.03.2022 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, згідно з якою строк повернення відповідачем означеної допомоги був продовжений до 29.03.2023.
Також учасниками справи визнається підписання позивачем і відповідачем додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року. Однак, спірним у даній справі є строк повернення залишку неповернутої згідно договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у розмірі 4937186,09 грн, з урахуванням доводів позивача під час розгляду справи в суді про те, що така допомога повинна бути повернута до 27.03.2024 (про що вказано у тексті підписаної позивачем додаткової угоди №2) та з урахуванням заперечень відповідача з цього приводу про ненадання ТОВ «Максігран» суду оригіналу додаткової угоди №2 і про те, що при укладенні додаткової угоди №2 сторони у п.5.1 зазначили, що позичальник (тобто відповідач) зобов`язується повернути позикодавцеві (тобто позивачу) поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 (включно), але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Надаючи оцінку доводам сторін щодо строку повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року, оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх взаємозв`язку один з одним, застосувавши при ухваленні рішення принципи змагальності та вірогідності доказів, суд дійшов висновку, що аргументи позивача про дію договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року з урахуванням укладеної додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до 27.03.2024 є більш вірогідними з урахуванням таких доказів.
Так, суд враховує висновок судової експертизи від 06.03.2026 №3985/25-33, у якому експерт за результатами проведеної судової технічної експертизи додаткової угоди №2 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року від 28 березня 2023 року зазначив, що текст такої угоди піддавався зміні шляхом додрукування, а саме у пункті « 5.1.» документу до тексту « 5.1. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 року (включно).» був додрукований фрагмент «,але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.».». 
Отже, з висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 06.03.2026 №3985/25-33 за результатами проведення судової технічної експертизи документів вбачається, що первинний текст додаткової угоди №2 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30 грудня 2021 року від 28 березня 2023 року, який наведений на рисунку 6 Ілюстрованої таблиці, передбачав однозначний обов`язок позичальника повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 (включно). 
Отже, з цього висновку судової експертизи, з урахуванням аргументів позивача про укладення додаткової угоди №2 із зазначенням у п.5.1. договору про обов`язок позичальника повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 (включно) та про відсутність у цьому пункті договору на час його укладення запису про повернення допомоги «,але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні.».», вбачається, що текст додаткової угоди №2 від 28.03.2024 до договору піддавався зміні у цій частині, що суперечить чинному публічному порядку та не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). 
Окремо щодо строку повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року з урахуванням укладеної додаткової угоди №2 від 28.03.2023, то суд звертає увагу, що інші пункти договору 4.1 та 6.2 в редакції цієї додаткової угоди передбачають, що строк повернення поворотної фінансової допомоги закінчується 27.03.2024 та строк договору, який визначений у п. 6.1 цього договору, закінчується 27.03.2024.
Тобто пункти 4.1 та 6.2 договору в редакції додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року передбачають однозначний обов`язок позичальника (відповідача у справі) повернути поворотну фінансову допомогу до 27.03.2024. А тому п.5.1. договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року в редакції додаткової угоди №2 від 28.03.2023 (оригінал якої наданий відповідачем) про обов`язок позичальника повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 (включно), але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні суперечить змісту пунктів 4.1 та 6.2 договору в редакції додаткової угоди №2 від 28.03.2023, яким передбачений безсумнівний обов`язок позичальника повернути поворотну фінансову допомогу до 27.03.2024.
Крім цього, суд звертає увагу про відсутність логічного змісту в п.5.1. договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року в редакції додаткової угоди №2 від 28.03.2023 (оригінал якої наданий відповідачем) про обов`язок позичальника повернути позикодавцеві поворотну фінансову допомогу в будь-який момент до 27.03.2024 (включно), але не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні, так як зі змісту такого пункту договору вбачається обов`язок позичальника повернути таку допомогу не раніше закінчення дії воєнного стану в Україні, що суперечить пунктам 5.1. та 5.2. договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року про право позичальника у будь-який момент повернути поворотну фінансову допомогу або її частину.
Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про те, що строк повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно договору №30/12-2 від 30 грудня 2021 року з урахуванням укладеної додаткової угоди №2 від 28.03.2023 не настав.
Також суд зазначає, що доводи відповідача, наведені у запереченні щодо висновку судового експерта №3985/25-33 від 06.03.2026 від 15.06.2026, не свідчать про неповноту чи неясність такого висновку експерта, якому судом відповідно до ст.104 ГПК України надано оцінку у сукупності з іншими дослідженими доказами. Щодо таких заперечень відповідача щодо висновку експертизи, то суд зазначає про не наведення ТОВ «Бітунова Україна» у такому запереченні, як і у заявах по суті справи доказів (крім наданого відповідачем наявного у нього оригіналу додаткової угоди №2), які би суперечили висновку експертизи від 06.03.2026 №3985/25-33 за результатами проведення судової технічної експертизи документів, а наведені відповідачем неточності у самому висновку експертизи щодо назви відповідача (помилкового зазначення як «Спільне українсько-австралійське підприємство» замість «Спільне українсько-австрійське підприємство»), щодо форми діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю (вказано як «у форматі» замість «у формі»), неправильного зазначення прізвища керівника відповідача (замість прізвища директора Лопушина зазначено як « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_3 ») – не є істотними та не впливають на зміст та результати проведеної у справі експертизи, при наданні якої експерт перед складанням висновку попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст.384 КК України за завідомо неправдивий висновок.
З урахуванням таких висновків, суд зазначає, що доводи відповідача про відсутність (ненадання) позивачем оригіналу додаткової угоди №2 від 28.03.2023 до договору №30/12-2 від 30.12.2021, не спростовують висновків суду про більш вірогідні доводи позивача про строк повернення відповідачем безповоротної фінансової допомоги до 27.03.2024, так як сама по собі відсутність у позивача оригіналу додаткової угоди №2 (як і оригіналу додаткової угоди №1) з причин, які ТОВ «Максігран» навело у додаткових поясненнях від 14.03.2025, не може вказувати про правомірність поведінки учасника справи, який вніс зміни до додаткової угоди №2, оскільки факт внесення змін до правочину однозначно суперечить чинному публічному порядку та не відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим у ст.3 ЦК України, як свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
Відтак, судом встановлено, що уклавши додаткову угоду №2 від 28.03.2023 до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021, сторони узгодили строк повернення позичальником (відповідачем) такої допомоги до 27.03.2024.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зроблено такі висновки: «зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина 3 статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судом встановлено, що відповідач всупереч умов договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №30/12-2 від 30.12.2021 з урахуванням укладеної додаткової угоди №2 від 28.03.2023 не повернув до 27.03.2024 4937186,09 грн отриманої від позивача безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.
Отже, відповідач є таким, що з 28.03.2024 порушив зобов`язання по поверненню позивачу 4937186,09 грн безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, наданої згідно з договором №30/12-2 від 30.12.2021.
Доказів оплати зазначеної заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано, а тому суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Бітунова Україна» на користь ТОВ «Максігран» 4937186,09 грн заборгованості за договором №30/12-2 від 30.12.2021 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.
Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат
Позивач, покликаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 232190,77 грн 3% річних та 423749,22 грн інфляційних втрат.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 6.3. договору, закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
Відповідно до п. 7.2. договору, усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду за змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу укладеного договору та закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
За змістом ст.ст. 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.
Згідно з підп. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 28.05.2025 у справі №578/970/22, порівнюючи диспозиції норм підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України та статті 1046 Цивільного кодексу України дійшов висновку про наявність спільних ознак правових відносин, що виникають на підставі обох договорів та, відповідно, їх несуперечливе правове регулювання. Верховний Суд виснував, що договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 у справі №910/8349/22, здійснюючи аналіз положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та статей 1046, 1049 Цивільного кодексу України, дійшов висновку (п. 24), що на договір про надання поворотної фінансової допомоги розповсюджується дія пункту 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.
Висновки щодо застосування пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів про те, що дія зазначеного пункту поширюється на договори про надання поворотної фінансової допомоги наведені Верховним Судом у постановах: від 06.09.2023 у справі №910/8349/22 (договір позики); від 18.10.2023 у справі №706/68/23 (кредитний договір); від 12.06.2024 у справі №910/10901/23 (сплата відсоткового доходу за облігаціями); ухвалі Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №910/13689/23 (усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань перед юридичними та фізичними особами).
Тлумачення змісту пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості регулювання наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Такі особливості виявляються: 1) в період існування особливих правових наслідків дія воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. До них належать договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Вони полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошових зобов`язань за такими договорами, то вони підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до цивільного законодавства та усталеної практики Верховного Суду індекс інфляції це не частина суми боргу, а компенсаційна складова, яка є додатковою виплатою до основної суми боргу. Тому пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України законодавець передбачив звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, зокрема, і від стягнення інфляційних втрат на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Отже, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування до відповідача, як сторони договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України.
Пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України не може розглядатись як порушення права кредитора на мирне володіння майном, оскільки такі заходи мають тимчасовий характер та спрямовані на захист інтересів боржника в умовах воєнного стану.
З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Максігран» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» 232190,77 грн 3% річних та 423749,22 грн інфляційних втрат.
Щодо обґрунтованості рішення
Положеннями ст. ст. 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, та надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат
Згідно платіжної інструкції №510 від 24.10.2024 при подачі позову через систему «Електронний суд ЄСІТС» про стягнення заборгованості за договором №30/12-2 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 30.12.2021 у розмірі 5593126,08 грн, позивачем сплачено судовий збір у сумі 67117,51 грн.
Судові витрати на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).
Відтак, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 5593126,08 грн, судом задоволені частково та вирішено стягнути з відповідача 4937186,09 грн, а відтак з відповідача підлягають стягненню витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 59246,23 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 129, 221, 236, 237, 238, 240, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бітунова Україна» (код ЄДРПОУ – 31256895, місцезнаходження – Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Симоненка Василя, будинок, 4, поштовий індекс – 07402) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максігран» (код ЄДРПОУ - 38684795, місцезнаходження - місто Київ, вулиця М.Максимовича, будинок 6, кімната 22, поштовий індекс – 03022) 4937186,09 грн (чотири мільйони дев`ятсот тридцять сім тисяч сто вісімдесят шість гривень 09 копійок) заборгованості за договором №30/12-2 від 30.12.2021 безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, а також стягнути 59246,23 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сорок шість гривень 23 копійок) у повернення сплаченого судового збору.
В решті позову відмовити. 
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, згідно з частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складене і підписане 30.06.2026.

Суддя С.В.Сисин