ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3230/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сидорук Ольга Василівна в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , позивач), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася з позовом до Міністерства оборони України (далі – міністерство, відповідач) про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 12/в від 12.02.2026, щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_5 , та зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї померлого військовослужбовця, на підставі частини першої статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_5 - солдат, такелажник 2 такелажного відділення. такелажного взводу реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби, помер у місці тимчасового перебування особового складу внаслідок гострої коронарної недостатності, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії
НОМЕР_2 від 27.01.2023 та актом проведення розслідування нещасного випадку від 08.02.2023, постановою про закриття кримінального провадження від 27.01.2023.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №23 від 17.01.2023 та довідки про причину смерті від 17.01.2023, виданої КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, причиною смерті є гостра коронарна недостатність.
Відповідно до Постанови штатної ВЛК про причинний зв`язок поранення, яке призвело
до смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , яка була прийнята 27.12.2024 (витяг з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії Протокол №3974 від 27.12.2024), захворювання солдата ОСОБА_5 «Гостра коронарна недостатність» (етиловий спирт в крові в кількості - 0,9%) - захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, Так, пов`язані з проходженням військової служби.
Позивачі звернулись із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця через ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Згідно протоколу №12/в від 12.02.2026, за результатами засідання комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення (висновок) про відмову позивачам в призначенні одноразової грошової допомоги.
Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки будь-які докази, що підтверджують причинно-наслідковий зв`язок настання смерті ОСОБА_5 з вчиненням ним активних дій в стані алкогольного сп`яніння, які б призвели до його смерті, відсутні, а сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги членам його сім`ї.
На переконання позивача, є всі підстави для виплати одноразової грошової допомоги, а відтак, просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву від 08.04.2026 відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування цієї позиції вказав, що згідно з остаточним лікарським свідоцтвом про смерть №23 від 17.01.2023 причиною смерті ОСОБА_5 є гостра коронарна недостатність. Зазначено, що основним судово-медичним діагнозом є: гостра коронарна недостатність, фоновим - морфологічні ознаки гіпертронічної хвороби, супутнім – не стенозуючий атеросклероз судин головного мозку, алкогольне сп`яніння. 
Згідно з витягом з протоколу засідання штатної 16 РВЛК № 3974 від 27.12.2024 захворювання солдата ОСОБА_5 “Гостра коронарна недостатність” (етиловий спирт в крові в кількості – 0,9 %) … послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 – захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби, що відповідно до підпункту “б” пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ виключає можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги родичам померлого.
15.04.2026 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивачів, в якому просить долучити до матеріалів справи подані документи.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 у відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026, яким головуючим суддею для розгляду адміністративної справи №140/3230/26 було визначено суддю Дмитрука В.В., справу прийнято до провадження.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_5 . Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, про що 27.01.2023 Іваничівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 ; місце смерті – Україна, Запорізька область, село Нововасилівське.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) № 272 від 09.02.2023 про результати розслідування за фактом смерті ОСОБА_5 встановлено, що 15.01.2023 приблизно о 5:50 командир 3 такелажного відділення такелажного взводу реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи молодший сержант с. Суходольський помітив світло у ванній кімнаті та постукав в двері, але ніхто не відповідав. Молодший сержант ОСОБА_6 відчинив двері і побачив, як тіло солдата ОСОБА_7 по дверях спустилось на підлогу. О 6:20 15.01.2023 в підрозділ прибув молодший сержант ОСОБА_8 , оглянув нерухоме тіло солдата ОСОБА_5 та визначив, що пульс на шийній артерії не прослуховувався, дихання на дзеркало – відсутнє, очі заплющені, тіло було тепле, очний рефлекс при спрямуванні світла ліхтаря – відсутній, зіниця ока – розширена. Він констатував смерть солдата ОСОБА_7 – як такий, що помер. 
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №23 від 17.01.2023 та довідки про причину смерті від 17.01.2023, виданої КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, причиною смерті є гостра коронарна недостатність.
Висновком експерта №23 від 15.02.2023 зазначено, що основним судово-медичним діагнозом є: гостра коронарна недостатність, фоновим - морфологічні ознаки гіпертронічної хвороби, супутнім – не стенозуючий атеросклероз судин головного мозку, алкогольне сп`яніння.
Відповідно до Постанови штатної ВЛК про причинний зв`язок поранення, яке призвело
до смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , яка була прийнята 27.12.2024 (витяг з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії Протокол №3974 від 27.12.2024), захворювання солдата ОСОБА_5 «Гостра коронарна недостатність» (етиловий спирт в крові в кількості - 0,9%) - захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, Так, пов?язані з проходженням військової служби.
Позивачі звернулись із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв?язку зі смертю військовослужбовця через Третій відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.
Згідно протоколу №12/в від 12.02.2026, за результатами засідання комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення (висновок) про відмову позивачам в призначенні одноразової грошової допомоги, так як відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об?єктів або виконання ними обов?язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням.
Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються,
якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або вчинення дій в стані алкогольного сп?яніння.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до статті 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:
загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII);
смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби (підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII).
Відповідно до змісту пунктів 1 та 4 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Підпунктом “а” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII установлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Отже, на розмір одноразової допомоги впливає, чи подія загибелі/смерті військовослужбовця сталося під час виконання (пов`язана з виконанням) обов`язків військової служби (підпункт 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII), чи смерть настала під час проходження військової служби (від захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби) (підпункт 2 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII). Залежно від цього законодавець диференціює розмір одноразової допомоги: 750-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року – у першому випадку та 500-кратний прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня календарного року - у другому випадку.
Пунктами 1 та 6 статті 16-3 Закону №2011-XII установлено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві – резервістами.
Водночас статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону №2011-XII).
Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 №975 “Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві” (далі - Порядок №975).
Положення пунктів 4, 5 Порядку №975 дублюють приписи статті 16-3 Закону №2011-XII, пункту 11 Порядку №975 – статті 16 Закону (щодо розміру допомоги).
Пункт 20 Порядку №975 визначає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.
Тут же визначено перелік документів, які подаються до заяви. Серед них: копії свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби; постанови відповідної військово-лікарської, медичної (військово-лікарської) комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; висновку судово-медичної експертизи за результатами токсикологічного дослідження про неперебування/перебування загиблої (померлої) особи в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або документа, виданого закладами судово-медичної експертизи, органами Національної поліції та/або закладом охорони здоров`я, в якому настала смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, що таке дослідження не здійснювалося та ін.
Пункт 29 Порядку №975 відповідає статті 16-4 Закону №2011-ХІІ в частині визначення підстав, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Отже, законодавством передбачено обмеження у виплаті гарантованої державною одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця. Встановлений пунктом 20 Порядку №975 обов`язок членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця подати необхідний перелік документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є обов`язковою умовою для призначення такої допомоги і ґрунтується на необхідності перевірки уповноваженим органом відсутності обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону №2011-XII (зокрема, коли смерть є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких члени сім`ї померлого, батьки, утриманці позбавляються права на отримання одноразової грошової допомоги.
Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі №487/4401/16-а, від 12.07.2019 у справі №0840/2850/18, від 27.05.2021 у справі №520/9807/2020 та від 18.03.2024 у справі №120/13997/21-а.
У цій справі позивач ОСОБА_2 зверталася із заявою про виплату одноразової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5 відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII, у разі смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Пунктом 2 рішення №12/в від 12.02.2026, за результатами засідання комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято висновок про відмову позивачам в призначенні одноразової грошової допомоги. Фактичною підставою відмови вказано те, що згідно з висновком експерта Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.02.2023 №23 під час проведення судово-токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_5 було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,9%. Причиною смерті ОСОБА_9 стала гостра коронарна недостатність.
У контексті доводів сторін суд зазначає, що відомості, які зазначені, зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та інші документи, що свідчать про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII. Тому висновок судово-медичної експертизи підлягає оцінці у взаємозв`язку з іншими доказами.
При цьому передбачене пунктом “б” частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги пов`язане не з формальним встановленням стану алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння у військовослужбовця, а з доведеністю того, що смерть настала саме як наслідок поведінки особи у такому стані.
Верховний Суд у постанові від 19.05.2026 у справі №160/19336/25 розмежовує два види фактичних обставин, передбачених статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ та пунктом 29 Порядку №975. Перший випадок стосується ситуацій, коли смерть настала внаслідок активних дій (поведінки) самого військовослужбовця у стані сп`яніння, зокрема самовільного залишення місця служби, вчинення небезпечних дій під впливом алкоголю або іншої поведінки, яка у причинному зв`язку призвела до смерті. У такому разі необхідно встановити факт перебування особи у стані сп`яніння, конкретні дії, вчинені у такому стані, та причинний зв`язок між цими діями і смертю. Такий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 22.05.2018 у справі №760/9519/17 та від 18.08.2022 у справі №640/14940/19.
Другий випадок охоплює ситуації, коли смерть є безпосереднім наслідком алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або патологічного стану, прямо зумовленого таким впливом на організм, зокрема гострого алкогольного або наркотичного отруєння, алкогольної коми або інших безпосередніх медичних наслідків вживання відповідних речовин. Для відмови у призначенні допомоги у такому разі має бути підтверджено належними та допустимими доказами, що саме вживання відповідних речовин чи наслідки зазначених дій стали безпосередньою медичною причиною смерті. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.03.2024 у справі №120/13997/21-а.
Такий підхід забезпечує баланс між дотриманням вимог військової дисципліни та недопущенням позбавлення членів сім`ї загиблого соціальної гарантії лише на підставі формального встановлення наявності алкоголю, наркотичних або токсичних речовин в організмі без доведення їх причинного зв`язку зі смертю. Відмова у призначенні одноразової грошової допомоги є правомірною лише тоді, коли компетентним органом встановлено, що смерть військовослужбовця перебуває у прямому причинному зв`язку з його діями у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або з безпосереднім медичним впливом такого стану на організм.
Як слідує з висновку експерта №23 від 15.02.2023, основним судово-медичним діагнозом є: гостра коронарна недостатність, фоновим - морфологічні ознаки гіпертронічної хвороби, супутнім – не стенозуючий атеросклероз судин головного мозку, алкогольне сп`яніння (етиловий спирт в крові в кількості - 0,9%).
Наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння та настанням смерті виключає можливість отримання позивачами (його дітьми) одноразової грошової допомоги, на що вказує підпункт “б” пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ та пункт 29 Порядку №975.
За таких обставин рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 12/в від 12.02.2026, щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_5 не може вважатися таким, що призвело до порушення прав позивачів.
Сукупність досліджених у справі обставин у справі вказує на те, що для призначення і виплати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошової допомоги, передбаченої статтею 16-2 Закону №2011-XII, нема правових підстав.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення в порядку статті 77 КАС України.
Відтак на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук