Справа №: 398/3680/25	

провадження №: 2/398/302/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"30" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретарів судового засідання Міщенко С.А. Суржик І.С.,
позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Ковальова А.І.,
представника третьої особи Виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради, як органу опіки та піклування – Пономаренко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Попельнастівської сільської ради, як орган опіки та піклування, Військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою доОСОБА_2 , в якій просить позбавити останню батьківський прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але через непорозуміння, різні погляди на життя та самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки ним було подано до суду позов про розірвання шлюбу, який на час подання позовної заяви про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів не розглянуто. Зазначає, що навіть до припинення стосунків та спільного проживання, поведінка відповідачки в сім`ї була неналежною, вона цілковито ігнорувала інтереси своєї сім`ї, не приймала участі у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_4 . Відповідач із дитиною наразі не бачиться, не намагається спілкуватися з донькою за допомогою телекомунікаційних засобів, не підтримує контактів з батьком чи іншими родичами, вихованням та матеріальним утриманням не займається, коштів на її навчання та розвиток не надає, життям та станом здоров`я доньки не цікавиться, зі святами не вітає. З 13.05.2025 року позивач перебуває на військовій службі за мобілізацією та донька проживає з його батьком, але він повністю забезпечує її, кожну вільну хвилину приділяє своїй доньці та займається її розвитком. Відповідач за місцем свого мешкання має незадовільні санітарно-гігієнічні умови проживання, в будинку безлад, антисанітарія, сама відповідач вживає алкогольні напої. Донька написала заяву-згоду на проживання в сім`ї дідуся, оскільки боялася залишатися в будинку рідної матері. ОСОБА_2 по даний час ніде не працювала, зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за крадіжки. В зв`язку з самоусуненням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить позбавити останню батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути аліменти на її утримання.
Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судові засідання неодноразово не з`являлась без повідомлення причин, відзив не подала та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Військова частина НОМЕР_1 , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання свого представника не направила, причини неявки не повідомила та пояснення щодо предмету спору не надала.
В судовому засіданні позивач позов підтримав. Додатково пояснив, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2012 року, який рішенням суду в вересні 2025 року було розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У дружини від першого шлюбу є двоє синів, старший є повнолітнім та проживає в м. Кривий Ріг, середній син проживав разом з ними в АДРЕСА_1 . Даний будинок є власністю матері відповідача, яка проживає поруч в іншому будинку. Він спільно проживав з відповідачем до мобілізації, а саме до травня 2025 року. Під час їх спільного проживання та до мобілізації він працював трактористом-механізатором та часто їздив у відрядження. У них виникали сварки з приводу виховання доньки та відношення відповідача до дитини. Відповідач часто вживала алкогольні напої, не займалась донькою, ображала її нецензурною лайкою, виганяла з дому. Все це відбувалося коли він був у відрядженні, однак відповідач могла таке робити і при ньому, в зв`язку з чим у них на цьому підґрунті виникали сварки. ОСОБА_5 вживала алкогольні напої, а з 2013 року почала систематично зловживати, тобто не менше двох разів на місяць, але по тижню пила. Він декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, однак даним подіям передувало те, що відповідач ображала доньку і він за неї заступаючись, сварився з ОСОБА_5 . Поки він перебував вдома, то дружина готувала їжу, а коли був у відрядженні, то як прийдеться. До доньки відповідач почала погано відноситись коли ОСОБА_4 було 4-5 років. Відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності в частині невиконання батьківських обов`язків до доньки. Крім того, ОСОБА_5 в 2012 році та 2017 році була засуджена за вчинення крадіжки. До синів від першого шлюбу ОСОБА_5 відносилась гарно, могла обняти, а доньку – ні. Дружина за весь час їх спільного проживання ніде не працювала. 22.05.2025 року йому зателефонувала донька та повідомила, що мати ображає її, не дає їсти та вигнала з хати. Він зателефонував батькові та попросив з`ясувати обставини і паралельно зателефонував дружині, на що та спочатку почала ображати його нецензурною лайкою, а потім взагалі не брала слухавку. Батько приїхав до їх будинку з поліцією та забрав доньку до себе в с. Миколаївка і з того часу донька проживала з його батьками та дистанційно навчалась в Червонокам`янській школі. З того часу відповідач не спілкувалась з донькою, не приїздила провідати, не цікавилась її життям. Він постійно спілкувався та спілкується з донькою в телефонному режимі, коли відсутній вдома, спілкується з класним керівником доньки та цікавиться її навчанням. Метою позбавлення відповідача батьківських прав є те, щоб відповідач не мала ніякого відношення до доньки, так як вона тривалий час ображала доньку та дуже погано відносилась до неї.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Ковальов А.І. пояснив, що позивач з відповідачем з 2012 року перебували в шлюбі, який в 2025 році розірвано на підставі рішення суду. Мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час спільного проживання відповідач неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по відношення до доньки, зловживала спиртними напоями, виганяла доньку з будинку, поводилась з нею жорстоко, що перебувало подачі позивачем заяви про розірвання шлюбу та позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначив, що відповідач байдужа до дитини, так як з моменту вилучення дитини та перебування в суді на розгляді позову про позбавлення її батьківських прав пройшов тривалий час, а вона не цікавиться дитиною. Метою позбавлення відповідача батьківських прав є розірвання юридичних стосунків між донькою та матір`ю, щоб в подальшому у дитини не було обов`язку по утриманню матері. Все це робиться лише в інтересах дитини.
В судовому засіданні представник третьої особи Виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради, як органу опіки та піклування – Пономаренко А.С. повідомила, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Пояснила, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки, ОСОБА_4 була тимчасово влаштована в сім`ю рідного дідуся, а в подальшому на підставі акта передання дитини була передана батькові ОСОБА_1 . Відповідач після вилучення дитини не зверталась до служби для встановлення днів побачення з донькою чи про повернення їй доньки. Єдине, відповідач в телефонному режимі повідомила, що позивач зійшовся з жінкою та вживає алкогольні напої, але даний факт не знайшов свого підтвердження. Під час спілкування з дитиною остання повідомила ті факти, про які вона розповіла під час розгляду справи в суді. Реальних кроків відповідача, щоб виконувати свої материнські обов`язки, служба у справах дітей не бачить, тому підтримує позовні вимоги і висновок, який був наданий до суду.
Заслухавши вступне слово учасників справи, пояснення свідків, думку дитини та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить таких висновків. 
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 07 листопада 2012 року уклали шлюб, який був зареєстрований Пролетарською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області 07.11.2012 року, актовий запис №02. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ». Цей шлюб рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.07.2025 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу та рішенням суду (а. с. 24, 227 – 229).
ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. ЇЇ батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 23).
ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 17.05.2025 року №4331 (а. с. 15).
Відповідно до листа Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області №66155-2025 від 11.06.2025 року, 21.05.2025 року о 17 год 43 хв до чергової частини надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає його невістка ОСОБА_2 з його онукою ОСОБА_3 . Невістка систематично вживає алкогольні напої та не доглядає за донькою, дитина часто голодна, постійно телефонує до своїх дідуся і бабусі та просить про допомогу. Батько ОСОБА_3 , ОСОБА_1 мобілізований та перебуває на службі в рядах ЗСУ. Дане звернення зареєстровано та повідомлено працівників ювенальної превенції, якими було вилучено ОСОБА_3 та передано дідусеві, ОСОБА_2 . На ОСОБА_2 05.06.2025 року було складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а. с. 48).
Актом обстеження умов проживання від 22.05.2025 року №61 на підставі проведеного рейду, встановлено, що в будинку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні. Маються меблі, побутова техніка. В будинку безлад, антисанітарія, плита не обладнана, знеструмлена. Посуд на підлозі. 21.05.2025 року викликали поліцію, у зв`язку із вживанням алкогольних напоїв ОСОБА_2 . У ОСОБА_4 окрема кімната, проте в кімнаті замість ліжка, надувний матрац, стіл письмовий, тумбочка. Санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні в кімнаті брудно, постільна білизна відсутня. ОСОБА_4 на час проведення обстеження перебувала вже в сім`ї дідуся ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , він її забрав до себе 21.05.2025 року. Для дитини не створені умови для виховання і розвитку. Син відповідачки, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , також з матір`ю не проживає. Він проживає у рідної бабусі. Мати ОСОБА_2 не заперечує, щоб ОСОБА_3 , проживала з рідним дідусем. ОСОБА_4 написала заяву-згоду на проживання в сім`ї дідуся, оскільки боялася залишатися в будинку рідної матері (а. с. 9, 184 – 185).
В подальшому служба у справах дітей Попельнастівської сільської ради не змогла провести обстеження умов проживання та виховання дітей ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю останньої за місцем проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання №70 від 18.07.2025 року (а. с. 85).
З довідок-характеристик Попельнастівської сільської ради № 75 від 22.05.2025 року та №84 від 27.05.2025 року, вбачається, що ОСОБА_2 проживає з дітьми та чоловіком ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 , на даний час ніде не працювала, зловживає спиртними напоями, діти майже постійно знаходяться у її матері, яка їх підгодовує і часто залишає їх у себе. ОСОБА_2 раніше неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за крадіжки. ОСОБА_1 посезонно перебував у відрядженнях на заробітках, опікуючись матеріальним станом сім`ї, а в дні короткострокових відпусток займався вихованням доньки ОСОБА_4 . Дівчинка за відсутності батька частіше перебувала у своєї бабусі ОСОБА_9 , ніж вдома з матір`ю, через складні стосунки з нею та погане відношення (а. с. 16 – 17).
22.05.2025 року ОСОБА_2 на ім`я начальника служби у справах дітей Попельнастівської сільської ради було подано заяву про те, що вона не заперечує проти влаштування її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сім`ю рідного діда ОСОБА_2 . Відмовляється від подальшого виховання доньки, але просить не позбавляти її батьківських прав відносно неї (а. с. 94, 102 (на зворотній стороні), 186).
На підставі рішення служби у справах дітей Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» №21 від 23.05.2025 року, було вирішено тимчасово влаштувати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сім`ю рідного діда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до повернення в біологічну сім`ю (а. с. 84, 187).
В період з 29.05.2025 року по 30.05.2025 року службою у справах дітей Попельнастівської сільської ради було проведено оцінку потреб сімї та зроблено висновок, відповідно до якого ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки, зловживає алкогольними напоями, подала до сільської ради заяву про відмову у вихованні доньки ОСОБА_4 , в зв`язку з чим ОСОБА_4 тимчасово була поміщена до сімї діда (а. с. 77 – 83).
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Лихівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області №82 від 23.05.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та разом з ним в будинку проживає дружина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , сини ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , невістка ОСОБА_13 , онуки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_1 зареєстровані, але не проживають (а. с. 12).
Відповідно до акта обстеження умов проживання, проведеного на підставі запиту Попельнастівської сільської ради, з метою захисту прав неповнолітньої ОСОБА_3 , проведено обстеження умов проживання дідуся малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що в будинку є всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, створено всі умови для подальшого проживання онуки ОСОБА_4 . Для дитини є окрема кімната з усім необхідним для навчання, відпочинку та сну. Продукти харчування в достатній кількості. У дідуся з бабусею дуже добрі відносини з онукою ОСОБА_4 . Стосунки в сім`ї добрі, з усіма членами домогосподарства, сімейні традиції поважаються в родині (а. с. 10).
У довідках Червонокам`янського ліцею Попельнастівської сільської ради №83 від 28.05.2025 року, №84 від 29.05.2025 року та листа-відповіді №89 від 28.05.2025 року, повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 02.09.2024 року по теперішній час навчається в Червонокам`янському ліцеї та є ученицею 6-го класу. На даний час проживає з дідусем, ОСОБА_2 , та бабусею, ОСОБА_10 , які займаються її вихованням, оскільки батько, ОСОБА_1 , перебуває на службі у Збройних Силах України. Мати, ОСОБА_2 , за період проживання з нею дівчинки не приділяла належної уваги вихованню та навчанню своєї доньки: не цікавилася її оцінками, батьківські збори не відвідувала, зв`язку з класним керівником не підтримувала. Зі слів батька, ОСОБА_1 , за час проживання дівчинки з дідусем та бабусею мати з дитиною не спілкується. Зв`язок з класним керівником з питань навчання та поведінки ОСОБА_4 підтримує батько (а. с. 13 – 14, 19).
З пояснювальної записки ОСОБА_2 від 18.08.2025 року встановлено, що його онука ОСОБА_3 тимчасово влаштована в його сім`ю та з цього моменту мати онуки, ОСОБА_2 жодного разу не навідувалась, не телефонувала, матеріальної допомоги не надавала, життєвими справами не цікавилась (а. с. 87, 101 (на зворотній стороні)).
ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно своїх дітей, в тому числі і відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується постановами суду (а. с. 219 – 226).
09 жовтня 2025 року малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності рідного діда ОСОБА_2 , була передана рідному батьку ОСОБА_1 за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де створено всі необхідні умови для проживання, навчання та виховання. Зазначене підтверджується актом про факт передачі дитини та актами обстеження умов проживання, складених службою у справах дітей Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а. с. 176 – 183).
Виконавчий комітет Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, як опіки та піклування, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дитини. Обґрунтовуючи такий висновок, орган опіки та піклування посилався на те, що відповідач в зв`язку з систематичним вживанням алкогольних напоїв, відмовою від подальшого виховання дитини, антисанітарними умовами в будинку, не виконувала батьківські обов`язки. У зв`язку із не виконанням своїх батьківських обов`язків, 23.05.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було тимчасово влаштовано в сім`ю рідного діда, ОСОБА_2 , до повернення в біологічну сім`ю. Виходячи з вищевикладеного, вважають, що доцільно позбавити громадянку ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 (а. с. 49 – 50, 68 – 71).
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позивач є його рідним сином, а відповідач – колишня невістка. Вони більше 10 років перебували в шлюбі та проживали в с. Травневе Олександрійського району. Мають доньку ОСОБА_4 , яка є його онукою. У відповідача від першого шлюбу є два сини, старший живе в м. Кривий Ріг, а середній – у матері відповідача. Позивач проживав з відповідачем до 2025 року. За час їх спільного проживання, коли син з онукою приїздив до них, ОСОБА_4 скаржилась на погане відношення матері та середнього брата до неї, розповідала що мати її ображає, обзиває нецензурною лайкою. З того часу як сина мобілізували, невістка почала зловживати алкогольними напоями, виганяти онуку з хати. В травні 2025 року йому зателефонував син та повідомив, що йому телефонувала ОСОБА_4 і повідомила, що мати її вигнала з будинку, а тому попросив поїхати туди і забрати доньку. Він, перед тим як їхати, зателефонував на 102 та повідомив про даний випадок. Через деякий час йому зателефонували з поліції та попросили під`їхати забрати онуку, так як вони її вилучили у невістки. Приїхавши в с. Травневе, йому під розписку віддали онуку та з того часу вона проживає у нього. На наступний день після вилучення у ОСОБА_5 дитини він зателефонував до служби у справах дітей та вони поїхали до відповідача, де повідомили ОСОБА_5 про подальше проживання ОСОБА_4 у рідного дідуся, на що остання повідомила, що відмовляється від доньки та після цього жодного разу не навідувала онуку та не телефонувала їй.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що позивач та відповідач перебували в шлюбі та проживали в с. Травневе. Мають доньку ОСОБА_4 . У ОСОБА_5 від першого шлюбу є два сини, старший ОСОБА_18 , який проживає в м. Кривий Ріг та середній ОСОБА_19 , якому на даний час 17 років і він разом з відповідачкою більше місяця проживає в м. Олександрія. Відповідач не дозволяла позивачу втручатись у виховання сина ОСОБА_19 і він виріс неконтрольованим хлопцем, який міг вживати алкогольні напої разом з ОСОБА_5 . До сільської ради надходили звернення про вживання відповідачем алкогольних напоїв, в тому числі і від матері відповідача. Позивач до мобілізації працював трактористом і часто був у відрядженнях. Коли позивача не було вдова, відповідач могла вживати алкогольні напої кожен день до моменту повернення позивача та в цей час ОСОБА_4 була надана сама собі. В травні 2025 року до ОСОБА_5 у відпустку приїхав її брат, який перебуває в лавах ЗСУ та вони почали кожен день вживати алкогольні напої. В один із днів ОСОБА_4 повернулась зі школи та хотіла поїсти, а відповідач вигнала її з будинку та остання зателефонувала дідусю, який викликав поліцію і дитину було вилучено з сім`ї на наступний день. Під час вилучення дитини він особисто був присутній та чув як відповідач казала, що донька їй не потрібна. Крім того, в цей день вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, так як сиділа за столом зі своїм братом, середнім сином та вживали спиртні напої. З моменту вилучення доньки відповідач не зверталась до сільської ради щодо повернення дитини. Зазначив, що у відповідача неблагополучна сім`я, де всі вживають алкогольні напої. 
Судом, відповідно до ст. 171 СК України, заслухано думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка пояснила, що її батьки проживали разом в с. Травневе, але через те, що мати зловживала алкогольними напоями та ображала її батько розійшовся з матір`ю. Мати могла вживати алкогольні напої протягом тижня, поспіль 4-5 днів та в цей час вона перебувала або у бабусі, або з батьком. У неї є ще два зведені брати по лінії матері, але старший брат проживає в м. Кривий Ріг, а середній з мамою матері в с. Травневе. У неї гарні відносини з батьком, а з мамою вона постійно свариться, оскільки остання її ображає, може вдарити, що бувало не раз, коли батька немає, то мати виганяє її з будинку. Мати била її рукою по обличчю та попі приблизно три рази на місяць. Коли батько був вдома, то захищав її і на цьому підґрунті у них з мамою виникали сварки. Вона постійно ходить до матері її мами, коли мати її ображає, однак коли бабуся займає сторону матері, то вона проситься до дідуся в с. Миколаївка і останній її забирає. 19.05.2025 року вона прийшла додому голодна. Мати з її братом, який є для неї дядьком, сиділи випивали на кухні і на її прохання дати їй поїсти, мати відмовила, пояснивши це тим, що тобі батько довідку на харчування зробив, от і їж у школі. Коли вона хотіла зробити собі бутерброд, то мати накричала на неї та вигнала з дому. Вона пішла до подруги, звідти зателефонувала батькові та розповіла про ситуацію. Потім приїхав дідусь і поліція та при них мати кричала на неї, ображала її нецензурною лайкою, мати поставила перед нею консерви і сказала щоб вона «жерла». Її до себе забрав дідусь і до повернення батька вона проживала з дідусем та бабусею і навчалась дистанційно в школі. В жовтні 2025 року приїхав батько та вона з ним почала проживати в с. Попельнасте в орендованому будинку, який батько планує купити. За весь цей час вона з матір`ю не спілкувалась, ні по телефону, ні особисто, хоча мати приїздила в с. Попельнасте часто, однак коли її бачила, то відвертала голову. Брат ОСОБА_19 їй на телефон присилав повідомлення, що мати передавала, що вона пожалкує про це та щоб вона навідала матір, однак майже відразу їх видаляв. Батько зараз працює на підробітках неофіційно, а коли його немає вдова, то вона проживає у дідуся та бабусі. На даний час батько нікуди не виїжджає. Сама мати їй не телефонує, не приходить. Хоче щоб мати позбавили батьківських прав, оскільки вона нічого доброго для неї не зробила.
Згідно з ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно з ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі №147/277/24.
Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 – 82 ЦПК.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
З наданих суду доказів, пояснень учасників справи, показань свідків та пояснень дитини, судом встановлено, що саме винна поведінка відповідача, свідоме та тривале нехтування нею своїми обов`язками призвело до створення загрози життю та здоров`ю дитини, наслідок чого стало вилучення та поміщення дитини в родину рідного дідуся у травні 2025 року. При цьому, відповідач відмовилась займатись подальшим вихованням дитини та не заперечувала проти влаштування доньки в сім`ю батька її чоловіка.
Після вилучення дитини, поміщення її спочатку в сім`ю рідного дідуся, а потім передання батькові, тобто майже протягом одного року, в тому числі і після відкриття провадження у цій справі, відповідач не спробувала налагодити контакт з власною донькою, не проявляла материнської любові та турботи, не відвідувала її, не цікавилась її життям та навіть не телефонувала.
Відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, обізнаною про предмет спору, в судові засіданні без поважних причин жодного разу не з`явилася. Будь-яких пояснень, заперечень щодо позовної заяви не надала. Зазначене свідчить про байдужість відповідача до власної дитини та нехтування своїми батьківськими обов`язками.
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №753/2025/19, від 29.07.2021 року у справі №686/16892/20, від 07.12.2022 року у справі №562/2695/20, від 03.08.2022 року у справі №306/7/20, від 11.01.2023 року у справі №461/7447/17.
Згідно з ч. ч. 1 – 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, суд вважає доведеним, що відповідач, маючи можливість належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, повністю самоусунулася від їх виконання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та не створює і не вживає жодних заходів щодо належних умов для проживання, навчання та виховання, жодної матеріальної допомоги дитині не надає, фактично переклавши ці обов`язки на позивача.
При цьому, обставини проживання доньки разом з відповідачем до 19 травня 2025 року та підстави вилучення дитини у відповідача, внаслідок винної поведінки саме відповідача, яка за тривалий час не покращила свого відношення до дитини, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та свідчать про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками.
За таких обставин суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дитини та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими, зокрема, ст. 150 СК України.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дитини, що сприятиме захисту інтересів дитини.
Звертаючись з позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) відповідача.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов`язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач, як мати, зобов`язана матеріально утримувати дитину, та визначаючи аліменти в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає разом з позивачем та знаходяться на його утриманні.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовна заява надійшла до суду 13 червня 2025 року, отже аліменти стягуватимуться з 13 червня 2025 року.
Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову, в розмірі 968,96 грн (судовий збір за немайнову вимогу про позбавлення батьківських прав) та на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнений позивач, в розмірі 1 331,20 грн (судовий збір за майнову вимогу про стягнення аліментів).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 – 81, 141, 258, 259, 263 – 265, 268, 280 – 282, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Попельнастівської сільської ради, як орган опіки та піклування (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Попельнасте, вул. Соборна, буд. 3, код ЄДРПОУ 04366293), Військова частина НОМЕР_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 13.06.2025 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на корить держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Інші учасники справи мають право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя О.В.Авраменко