ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/19999/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року (суддя Дєєв М.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 17.11.2025 року) у адміністративній справі №160/19999/25 за позовом ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, суд – 

в с т а н о в и в:
У липні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до 20 Регіональної ВЛК (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати п.12 Свідоцтва про хворобу №516/с від 09.01.2025 року 20 Регіональної ВЛК виданого на його ім`я, яким встановлено причинний зв`язок захворювань «не пов`язане з проходженням військової служби»; зобов`язати 20 Регіональну ВЛК переглянути п.12 Свідоцтва про хворобу №516/с від 09.01.2025 року виданого на його ім`я з урахуванням висновків викладених в рішенні суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилався на главу 21 розділу ІІ Положення про ВЛК у Збройних Силах України №402, та зазначив, що 09.01.2025 року йому було видано свідоцтво про хворобу №51/с, в якому зазначений діагноз: К74 Цироз печінки, асоційваний з вірусом гепатиту С (РНК негативний 6.2024 після вірусного лікування) в стадії субкомпенсації, клас А по Чайлд-Пю, з портальною гіпертензіє у вигляді аститу, варикозного розширення вен стравоходу та шлунку, еріметозної гастропатії; печінково-клітинною недостатністю, F4 за шкалою МЕТАVIR (за даними еластометрії. Вторинна тромбоцитопенія. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби. На підставі висновку його наказом №42 від 11.02.2025 року було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з непридатністю до військової служби. Апелянт вважає, що захворювання пов`язане з військовою службою, оскільки захворювання загострилося під час проходження військової служби і він неодноразово лікувався, оскільки згідно рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 21.06.2024 він був визнаний придатним до військової служби. Довідки про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України він не надав, оскільки в таких заходах не приймав участь.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про хворобу №516/с від 09.01.2025 року зазначено діагноз: К74. Цироз, печінки, асоційований з вірусом гепатиту С (РНК негативний 06.2024 після противірусного лікування) в стадії субкомпенсації, клас А по Чайлд-П`ю, з портальною гіпертензією у вигляді асциту, варикозного розширення вен стравоходу та шлунку, еріметозної гастропатії, печінково-клітинною недостатністю, F4 за шкалою METAVIR (за даними еластометрії. Вторинна тромбоцитопенія. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби. ОСОБА_1 вважає п.12 Свідоцтва про хворобу №516/с від 09.01.2025 року 20 Регіональної ВЛК виданого на його ім`я яким встановлено причинний зв`язок захворювань «не пов`язане з проходженням військової служби» протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, суд першої інстанції керувався п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; ст.70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»; пунктами 1.2, 1.3, 2.1, 2.2, 2.5, 2.6 глави 1 розділу І, пунктами 21.1, 21.2, 21.4, 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, постановою Кабінету Міністрів України від 08.021994 року №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 не було надано копії довідок про його безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, як передбачено п.21.25 Положення №402. Суд врахував, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду, а тому визначення наявності або відсутності певного діагнозу у ОСОБА_1 та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК. 
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.02.2025 року №42 солдата ОСОБА_1 , муляра будівельного відділення 1 будівельного взводу 1 роти спеціальних робіт 2 батальйону обладнання території військової частини НОМЕР_1 звільнено у відставку Збройних Сил України за підпунктом «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби) з 11.2.2025 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. 
Встановлено, що ОСОБА_1 на протязі 2024 року проходив обстеження спеціалістів. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання функціонування особи від 21.05.2025 року №10/25/1247/Р та з 29.04.2025 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання, з датою повторного оцінювання 01.05.2025 року.
Відповідно до свідоцтва про хворобу №516/с від 09.01.2025 року зазначено діагноз (п.12): К74. Цироз, печінки, асоційований з вірусом гепатиту С (РНК негативний 06.2024 після противірусного лікування) в стадії субкомпенсації, клас А по Чайлд-П`ю, з портальною гіпертензією у вигляді асциту, варикозного розширення вен стравоходу та шлунку, еріметозної гастропатії, печінково-клітинною недостатністю, F4 за шкалою METAVIR (за даними еластометрії. Вторинна тромбоцитопенія. Захворювання, ні, не пов`язане з проходженням військової служби.
Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених ч.2 ст.12 Закону України «Про національну безпеку України».
Відповідно до пунктів 21.1, 21.4 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених ТЦК та СП, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми).
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не було надано копії довідок про його безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 даний факт пояснив це тим, що він не приймав участь в таких заходах. Суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що перевірка правильності прийнятого ВЛК рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду, оскільки, визначення наявності або відсутності певного діагнозу у ОСОБА_1 та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у адміністративній справі №160/19999/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова