КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року Київ № 320/7571/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Національної поліції України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду 31.01.2025 через підсистему «Електронний суд» звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом (зареєстрований 15.02.2025) до Національної поліції України (далі – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Національної Поліції України, що виразилася в нездійсненні призначення та подальшої виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- визнати протиправним рішення Національної Поліції України, про відмову в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Національну Поліцію України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з втратою працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби у поліції.
II. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позов обґрунтовано тим, що позивач має право на одноразову грошову допомогу в разі визначення втрати працездатності поліцейського у відповідності до норм пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про національну поліцію», проте відповідачем безпідставно відмолено в реалізації названого права.
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи відсутністю правових підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про національну поліцію» на призначення спірної одноразової грошової допомоги, оскільки звернення за такою допомогою відбулось поза межами шестимісячного строку після звільнення зі служби в поліції.
III. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду від 19.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.
Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.
З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом установлено, що відповідно до наказу Голови Національної поліції України від 12.04.2024 №605 о/с, позивач ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я). Підставою для звільнення був рапорт позивача від 04.04.2024 та свідоцтво про хворобу № 247, видане Госпітальною військово-лікарською комісією Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» від 12.03.2024.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.11.2024 серія 12 ААГ №745469, позивачу з 05.11.2024 встановлено І групу інвалідності, пов`язану з проходженням служби в поліції довічно.
29.11.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом/заявою від 29.11.2024, до якого долучив довідку до акта огляду МСЕК, з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
Листом від 31.12.2024 № 180163.2024, відповідач відмовив позивачу у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги, обґрунтовуючи тим, що визначення позивачу інвалідності відбулось у строки, що перевищують визначені пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а саме більше ніж через шість місяців після звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. 
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не призначення спірної грошової допомоги протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регламентовані нормами Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі – Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
За визначенням у статті 1 Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За приписами статей 8, 9 Закону № 580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Поліція здійснює свою діяльність на засадах відкритості та прозорості в межах, визначених Конституцією та законами України.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;
3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (стаття 2 Закону № 580-VIII).
VI. Оцінка суду
За нормами пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Як установлено судом, ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я) на підставі наказу Голови Національної поліції України від 12.04.2024 №605 о/с.
05.11.2024 позивачу встановлено І групу інвалідності, пов`язану з проходженням служби в поліції довічно, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 07.11.2024 серія 12 ААГ №745469.
Суд констатує, що звернення за призначенням спірної грошової допомоги відбулось на підставі заяви/рапорту від 29.11.2024, до якого долучено довідку до акта огляду МСЕК.
Відмова відповідача в призначенні спірної одноразової грошової допомоги мотивована тим, що визначення позивачу інвалідності відбулось у строки, що перевищують визначені пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а саме – більше ніж через шість місяців після звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Суд погоджується з такими доводами відповідача та зазначає, що право позивача на спірну грошову допомогу в разі визначення втрати працездатності поліцейського, мало бути реалізоване протягом шести місяців після звільнення його з поліції, тобто з 12.04.2024 та до спливу шестимісячного терміну, у той час як інвалідність позивачу визначена з 05.11.2024 відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 07.11.2024 серія 12 ААГ №745469.
Суд не бере до уваги твердження позивача про неможливість своєчасно оформити інвалідність внаслідок значного попиту на отримання запису в електронній черзі до ТЦК та СП для уточнення даних, з метою приведення у відповідність його військово-обліковий документ для подальшого проходження додаткового медичного огляду, оскільки відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2024 № 646, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, а в разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
Втім, відповідно до пункту 1.12 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, що діяв на момент спірних правовідносин, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Так, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 07.11.2024, інвалідність позивачу встановлено 05.11.2024, тож датою звернення позивача до МСЕК є 05.11.2024 – дата, з якої установлена інвалідність.
Як уже зазначалось, позивач звільнений зі служби в поліції наказом від 12.04.2024 № 605 о/с. Шестимісячний термін після встановлення інвалідності – до 12.10.2024. Дата встановлення інвалідності – 05.11.2020.
Вказане підтверджує факт встановлення інвалідності поза шестимісячним строком, що вказує на відсутність підстав для призначенні та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».
При цьому, судом не встановлено, а позивачем не доведено об`єктивної неможливості своєчасного приведення його військово-облікових документів у відповідність із законом.
Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення основних позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та визнання протиправним і скасування рішення про відмову в призначенні та виплаті спірної грошової допомоги, похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з втратою працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби у поліції – задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд уважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено. Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.