Справа № 341/1689/25 
Номер провадження 2/570/544/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О.  
з участю: 
секретаря судових засідань Захарук Г.Л.
представника позивача Козяр С. (в режимі відеоконференції) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовомСлужби у справах дітей Бурштинської міської ради в інтересах виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області  до  ОСОБА_1  про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в :

Покликаючись на те, що відповідачка веде аморальний спосіб життя, не створює для дитини належні умови проживання, не займається вихованням дитини, спричинила дитині тілесні ушкодження, то представник позивача просить суд ухвалити рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її дитини – сина ОСОБА_2 . Також просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1281,5 грн. щомісячно, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 

Провадження у справі було відкрито 21.01.2026, підготовче засідання призначене на 27.02.2026. 
Судові засідання призначені на 30.03.2026, 20.04.2026, 02.06.2026. 
Було задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що про судову справу відповідачка знає, але її поведінка не змінилася на краще. На даний час дитина проживає у патронатній сім`ї, останній раз відповідачка відвідувала дитину у серпні 2025 року. Також не допомагала дитині матеріально. Тому представник позивача звернулася до суду та просить суд задоволити позов. 
Відповідачка втретє не з`явилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без участі. Відзив на позов до суду не подала.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17). Крім того, у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 Верховний Суд зазначав, що наявна у справі довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі№ 906/142/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17.
Судова повістка повернулася з відміткою «відсутній за вказаною адресою». Тобто відповідачка є належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи. 
ЄСПЛ також зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи (див., наприклад, згадане вище рішення у справі Лазаренко та інші, § 37, і, у контексті статті 8 Конвенції, Foley v. the United Kingdom (dec.), № 39197/ 98, 11 вересня 2001 року)».
Як зазначається у Постанові ВП ВС від 12 грудня 2024 року у справі № 990SСGС/20/24, ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи. 
Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Обставини, встановлені судом.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 7). 
Відомості про батька дитини записані на підставі ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 9). 
ОСОБА_3 зареєстрований: АДРЕСА_1 (а.с. 8). 
ОСОБА_5 зареєстрована: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно акта проведення оцінки рівня безпеки дитини, акта прийому дитини до Центру, дитина 31.03.2025 була доставлена у ЦСПРД «Серденько» (а.с.10-13, 15).
Згідно наказу Служби у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 17 від 03.04.2025, малолітній ОСОБА_3 взятий на облік як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку із жорстоким поводженням з дитиною, пов`язаного із домашнім насильством, внаслідок якого дитина постраждала (а.с. 16, зворотня сторона). 
Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29.05.2025 (справа № 341/767/25) ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання 100 годин громадських робіт; ОСОБА_6 визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання 200 годин громадських робіт. Їх неправомірні дії були спрямовані щодо дитини ОСОБА_2 (а.с. 25-27). 
Згідно листа начальника ВП №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області, ОСОБА_7 веде аморальний спосіб життя, часто змінює місце проживання разом із співмешканцем, у квартирі, де проживає, розпиває алкогольні напої, курить тютюнові вироби, в кімнаті чути голосні крики, плач дитини (а.с. 28). 
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.
Відповідно до законодавства України, що регулює сімейні відносини, зокрема відповідно до Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», - висновок про доцільність позбавлення батьківських прав надає орган опіки та піклування за місцем проживання дитини.
Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір дитини не приділяє належної уваги фізичним, емоційним та психологічним потребам сина, не створює безпечних і сприятливих умов для його розвитку, нехтує батьківськими обов`язками, залишає дитину без належного догляду, демонструє зневажливе та агресивне ставлення до нього. Поведінка матері свідчить про відсутність усвідомлення відповідальності за життя та здоров`я дитини, та небажання змінювати власну поведінку в інтересах сина. Матір дитини разом з співмешканцем жорстоко били дитину. Виходячи з наведеного вважають за доцільне позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_1 її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33 зворотня сторона - а.с.34). 
Рішенням виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 253 від 29.08.2025 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері дитини відносно її малолітнього сина (а.с. 33). 

Норми законодавства щодо позову в частині про позбавлення батьківських прав. 
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину.
Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов`язаний зі здоров`ям дитини. 
Обов`язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. 
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Згідно п.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини. 
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а саме статтею 164 Сімейного кодексу України де однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, а саме: якщо батьки: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Норми законодавства щодо позову в частині стягнення аліментів. 
За положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. 
Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.
Частина 1 статті 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
В силу вимог статті 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Представник позивача просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1281, 50 грн., щомісячно, й до досягнення дитиною повноліття. 
В судове засідання не були надані докази того, що відповідачка має незадовільний стан здоров`я, має важкий майновий стан, чи має на утриманні непрацездатних батьків, або є в наявності інші обставини, що унеможливлюють відповідачку надавати дитині допомогу.

Висновки суду. 
Рішення суду має бути обґрунтованим, справедливим. 
Суд вважає за доцільне зазначити про принцип «балансу ймовірностей» (balance of probabilities), що є одним з основних в розгляді судом питань приватно-правових відносин і цей стандарт притаманний саме цивільним справам, про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини і основоположних свобод від 23.08.2016 року у справі «J.K. та інші проти Швеції», а також у рішенні від 15.11.2007 року у справі «Бендерський проти України». 
Верховний Суд також зазначає про необхідність у застосуванні такого принципу, зокрема, про це зазначено у постановах від 23.10.2019 року по справі №917/1307/18, від 10.09.2019 року по справі №916/2403/18, від 02.10.2018 року по справі №910/18036/17, від 14.08.2018 року по справі №905/2382/17, зокрема, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 
Тобто, у зазначених судових рішеннях наголошується на необхідності застосування при винесенні рішення стандарту переваги більш вагомих та переконливих доказів, тобто коли висновок про існування певної стверджуваної обставини з урахуванням поданих стороною доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов`язків з виховання та утримання сина ОСОБА_2 . 
А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. 
Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи представника позивача про те, що відповідачка не цікавиться життям дитини, не приділяє увагу вихованню сина, жорстоко поводилася з дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Така поведінка не свідчить про те, що відповідачка діє в інтересах дитини. Таким чином відповідачка не виконує приписи СК України щодо належного виховання та матеріального забезпечення свого сина. 
Тому позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягає до задоволення. 

Судові витрати. 
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.
У суду наявні підстави стягнути з відповідачки на користь держави 1211 грн. 20 коп. судових витрат (сплата судового збору) – позовна вимога про позбавлення батьківських прав. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судових витрат за іншу позовну вимогу (про стягнення аліментів), то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідачки на користь держави у сумі 1211 грн. 20 коп. 

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

Позов Служби у справах дітей Бурштинської міської ради в інтересах виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області до  ОСОБА_1  про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів - задоволити повністю. 

Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно її малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження від 06 квітня 2022 року № 27, зроблений Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь опікуна дитини ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 у розмірі 1281,50 грн., але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2025 року, і до повноліття ОСОБА_2 . 

Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненського районного суду Рівненської області за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДПРОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 220301016. Призначення платежу: *;101;______(РНОКПП – фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України) судовий збір, за позовом _________, Рівненський районний суд Рівненської області, судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ 39764279, вул. Січових стрільців, 4, м. Бурштин Івано-Франківської області, 77111). 

Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_1 ). 

Суддя Красовський О.О.