ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1410/26
22 травня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:
визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови задовольнити рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ); 
зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . Позивач звернувся із рапортом до ВЧ НОМЕР_1 щодо звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ через необхідність здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю II групи, та потребує постійного стороннього догляду згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії (далі – ЛКК). Однак, командиром ВЧ НОМЕР_1 прийнято рішення про відмову у задоволенні рапорту позивача. Причиною відмови зазначено про те, що у ОСОБА_2 наявний інший член сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, а саме: дочка ОСОБА_3 .
Представник позивача вважає таку відмову незаконною та зазначає, що сестра позивача є громадянкою іншої держави та проживає за межами України щонайменше з 2010 року, що, у свою чергу, унеможливлює її участь у здійсненні постійного догляду за ОСОБА_2 .
З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
У відзиві на позовну заяву ВЧ НОМЕР_1 проти позову заперечує. Представник відповідача вказує, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено обстеження сімейного стану військовослужбовця, про що сформований відповідний акт від 17.01.2026. Під час перевірки було встановлено наявність інших осіб першого ступеня споріднення, а саме дочки ОСОБА_4 . Позивачем не надано доказів того, що сестра позивача об`єктивно позбавлена можливості здійснювати за матір`ю ОСОБА_2 необхідний догляд за місцем свого постійного проживання, не надано доказів того, що в ОСОБА_2 відсутня повнолітня особа другого ступеня споріднення, яка може здійснювати за нею постійний догляд.
За вказаних обставин просить у задоволені позову відмовити в повному обсязі (а.с.44-47).
Інших заяв по суті справи не надходило. 

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить військову службу на посаді оператора радіолокаційної станції взводу управління начальника протиповітряної оборони ВЧ НОМЕР_1 .
12.02.2026 позивач подав рапорт командиру взводу управління начальника протиповітряної оборони ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив клопотати перед вищим командування про його звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 (через сімейні обставини або інші поважні причини), абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснювати постійних догляд за матір`ю ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.48-49).
До рапорту позивачем додана такі документи: нотаріально засвідчена копія медичного висновку лікарської консультативної комісії від 27.01.2026 №29; нотаріально засвідчена копія паспорту ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія картки платника податків ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія паспорту ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія картки платника податків ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 08.12.2025 №264/25/3543/В; нотаріально засвідчена копія висновку форми №080-4/о від 15.12.2025 №1412/2; нотаріально засвідчена копія медичного висновку ЛКК №1412/2 від 15.12.2025; роз`яснення Міністерства охорони здоров`я України від 12.12.2025; роздруківка наказу Міністерства охорони здоров`я України від 27.11.2025 №1811; роздруківка Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о; нотаріально засвідчена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ; нотаріально засвідчена копія листа начальника відділу реєстрації проживання особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 10.12.2025 №2211/27-03; довідка дочірнього підприємства 2 ЖЕК13 ЖБК; нотаріально засвідчена копія заяви ОСОБА_2 ; нотаріально засвідчена копія картки платника податків ОСОБА_1 ; нотаріально засвідчена копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; нотаріально засвідчена копія з перекладом свідоцтва про одруження 341/98; нотаріально засвідчена копія довідки №SCPP-00735-3/OV-ІІІ-СІ-2006 від 09.08.2009; копія будинкової книги форми 10; нотаріально засвідчена копія з перекладом свідоцтва про шлюб від 05.09.2006; нотаріально засвідчена копія з перекладом свідоцтва про надання громадянства; нотаріально засвідчена з перекладом копія паспорту громадянина Чеської Республіки ОСОБА_6 ; нотаріально засвідчена з перекладом копія посвідчення особи ОСОБА_6 ; лист Державної міграційної служби від 23.01.2026; акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 17.01.2026 (а.с.50 зворот-93).
Відповідач листом №3020 від 19.02.2026 відмовив у задоволенні рапорту позивача. Зазначив, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено обстеження сімейного стану військовослужбовця, про що сформований відповідний акт від 17.01.2026. Під час перевірки було встановлено наявність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , а право на звільнення з військової служби за вказаною позивачем підставою настає лише у випадку, якщо відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (а.с.10).
Позивач з такою відмовою відповідача не погоджується та вважає, що відповідно до підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, який відсилає до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, має право на звільнення з військової служби, а відмова у звільненні є протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом. 

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану”, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII.
Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).
Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
В свою чергу, абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення №1153/2008).
Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджена наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.
Так, при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, подаються документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, звільняються з військової служби під час воєнного стану на підставах, визначених пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або з визначених названим Законом поважних причин, за умови, що такі військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу, серед яких така обставина як здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , звернувся до безпосереднього командира з рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 (через сімейні обставини або інші поважні причини), абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІI групи.
Як встановлено судом до рапорту про звільнення позивач додав документи, що підтверджують наявність інвалідності у його матері ОСОБА_2 . ІІ групи безстроково – витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 08.12.2025 №264/25/3543/В, причина інвалідності вказана – загальне захворювання (а.с.57 зворот-59). 
Згідно з висновком про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №1412/2 від 15.12.2025, ОСОБА_2 потребує отримання соціальної допомоги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.60). 
Медичним висновком лікарсько-консультативної комісії № 1412/2 від 15.12.2025 підтверджується потреба ОСОБА_2 в отриманні соціальної допомоги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.60 зворот).
Про необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю позивача також вказано в акті перевірки сімейного стану військовослужбовця від 17.01.2026, складеного ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.93).
Відповідачем не заперечується те, що матір позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, проте за наслідками розгляду рапорту відмовлено позивачу у звільненні, оскільки не підтверджено відсутність інших членів сім`ї, які можуть здійснювати догляд.
В спірному випадку позиція відповідача полягає в тому, що під час перевірки сімейного стану військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено наявність інших осіб першого ступеня споріднення, а саме дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Аналізуючи зміст абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII Верховний Суд у постанові від 27.02.2025 у справі №380/16966/24 виснував, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
“Відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи” означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж “юридичної наявності” інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону №2122-IX.
Верховний Суд у постанові від 07.05.2025 у справі № 420/30227/24 також наголосив на важливості визначення потенційних обов`язків щодо здійснення постійного догляду за особами, що потребують сторонньої допомоги, яка переважно покладається на членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.01.1974 (а.с.54). 
Чоловік ОСОБА_2 (батько позивача) – ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.01.2002 (а.с.67)
Відповідно до інформації відділу реєстрації проживання особи управління державної реєстрації Тернопільської міської ради №2211/28-03 від 10.12.2025 місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстроване місце проживання його матері. Інформація щодо реєстрації інших осіб за даною адресою у відділі відсутня (а.с.67 зворот). 
Верховний Суд у постанові від 29.04.2026 у справі №520/14746/25 акцентує увагу, що відповідно до підпункту 26 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, одним із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення чи другого ступеня споріднення є акт перевірки сімейного стану військовослужбовця.
Так, до рапорту про звільнення позивач додав акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 17.01.2026, складеного ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі змісту якого слідує наявність інших осіб першого ступеня споріднення, а саме дочки ОСОБА_4 .
Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у статті 51 Конституції України.
Відповідно до вимог статті 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Згідно зі статтею 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (стаття 203 Сімейного кодексу України).
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 , а.с.75), рідна сестра позивача, є громадянкою Чеської Республіки (а.с.77) та, відповідно, проживає за межами України ( АДРЕСА_2 , порядковий номер 3057).
Слід зауважити, що за вказаною адресою сестра позивача проживає на постійній основі з 23.02.2010 (а.с.90-91). 
Проте дані обставини не зазначені в акті перевірки сімейного стану військовослужбовця від 17.01.2026, складеного ІНФОРМАЦІЯ_3 , та залишені поза увагою відповідачем при вирішенні питання про звільнення позивача з військової служби за його рапортом.
Більше того, як вбачається із листа Міністерства закордонних справ України №71/36-530-21818 від 19.02.2026, ОСОБА_7 разом із своєю дочкою ОСОБА_9 відповідно до Указу Президента України від 02.07.2009 за №502/2009 втратила громадянство України (а.с.37).
Набуття ОСОБА_7 громадянства Чеської Республіки та припинення її громадянства України на підставі Указу Президента України, проживання за кордоном з 2010 року об`єктивно створюють умови, за яких вона не має можливості для постійного догляду за матір`ю, який за своїм змістом має є безперервним, тривалим та систематичним процесом, який вимагає щоденного перебування з особою, яка цього потребує. 
З цих же підстав безпідставними є посилання відповідача у відзиві, які, між іншим, не вказані відповідачем в оскаржуваній відмові задовольнити рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 , на ОСОБА_10 як на особу другого ступеня споріднення, яка може здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
Таким чином, сестра позивача (як і її дочка), яка проживає за кордоном та є суб`єктом юрисдикції іншої держави, об`єктивно не має можливості здійснювати постійний догляд за своєю матір`ю (бабою) ОСОБА_2 , що є фактичним підтвердженням відсутності іншої особи, спроможної забезпечити необхідний догляд, окрім ОСОБА_1 .
Підсумовуючи вище наведене, за наявності фактичних підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я), відповідач, оцінюючи надані до рапорту документи, діяв не добросовісно.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача у спірних відносинах, суд виходить з того, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, а практичне застосування ефективного механізму захисту для адміністративного суду є обов`язковим, оскільки протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Водночас, суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень та приймати рішення про звільнення з військової служби замість нього, а може лише зобов`язати відповідача повторно розглянути рапорт позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього рішення.
За приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки, зазначені вище обставини були не належно враховані відповідачем, до компетенції якого віднесено питання звільнення позивача зі служби, відповідно до частини другої статті 9 КАС України наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у задоволені рапорту про звільнення з військової служби позивача за сімейними обставинами на підставі підпункту “г” пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ та зобов`язання відповідача повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 12.02.2026 за підпунктом “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ з підстав визначених абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього рішення. 
У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити. Позов підлягає до задоволення частково.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат не вирішується. Щодо повернення суми надміру сплаченого судового збору (1064,96 грн), то позивач має право звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку, визначеному Законом України “Про судовий збір”.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 242-246, 262, 255 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за сімейними обставинами на підставі підпункту “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 12.02.2026 за підпунктом “г” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” з підстав, визначених абзацом 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині цього рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 22 травня 2026 року.
Суддя Чепенюк О.В.