КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2026 року справа №320/16467/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ""ТОРГІВЕЛЬНЕ ОБ`ЄДНАННЯ "КИТАЙПРОМ" (ЄДРПОУ 34182109, адреса місцезнаходження: 08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Святошинська, будинок 46, приміщення 259) до Державної служби України з безпеки на транспорті(ЄДРПОУ 39816845, адреса місцезнаходження: 03150, місто Київ, вул. Антоновича, будинок 51), про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:
Суть спору
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНЕ ОБ`ЄДНАННЯ "КИТАЙПРОМ" (далі – позивач) з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач) у якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.12.2024 №106093 на суму 17 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що водієм перевізника надано усі необхідні документи під час перевірки, зокрема протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; 2) індивідуальну картку водія; 3) сформовану з цифрового тахографа автоматично роздруківку даних роботи тахографа за день поїздки, а тому, в діях підприємства відсутні жодні порушення. Представник позивача зазначає, що і підприємство і водій діяли у чіткій відповідності до закону, жоден нормативний акт не передбачає пред`явлення водієм автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності за останній тиждень чи за останні 28 днів, коли водій не керував. Відповідно вважає надуманими звинувачення Укртрансбезпеки щодо відсутності у водія автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності у певних проміжках часу за останній тиждень чи останні 28 днів, коли водій не здійснював перевезень, не відповідають вимогам закону. Також вказує, що розгляд справи проведено без участі представників підприємства та без повідомлення підприємства про розгляд справи , оскільки запрошення на розгляд справи про автомобільний транспорт нам не надсилалось та жодним іншим способом про дату розгляду справи не повідомлялось. Крім цього зазначає, що виконуючий обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) в Київській області не був уповноважений на винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (суддя Донець).
Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2025 №246/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва (відряджений до Київського окружного адміністративного суду) у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Окружного адміністративного суду міста Києва (відряджений до Київського окружного адміністративного суду) у відставку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі було визначено Вісьтак М.Я.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, увалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 постановлено здійснювати розгляд (формування та зберігання) судової справи в електронній формі.
17.04.2025 до суду від уповноваженого представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. При здійсненні перевірок дотримання режиму праці і відпочинку водія, посадовою особою Укртрансбезпеки було виявлено, що на момент перевірки документи, визначені статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, відсутні, а саме: водій не надав роздруківкиз цифрового тахографа за період з 24.10.2024 13:20 по 28.10.2024 02.00, 25.10.2024 14.00 по 27.10.2024 7:30, з 27.10.2024 12:20 по 29.10.2024 03.20. Відповідно за відсутності документів, зокрема, в даному випадку роздруківка на паперовому носії інформації про роботу та відпочинок водіїв, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф. Також вказує, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). 21.11.2024 перевізнику було направлено лист-запрошення від 20.11.2024 №103192/31/24-24 за кодом ідентифікатора 0600985520256. Згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» повідомлення направлено на адресу позивача 21.11.2024, 02.12.2024 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, та було отримано. Щодо тверджень позивача про винесення постанови неуповноваженою особою вказує, що Мартинюк Р.І., який виконує обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області має повноваження на розгляд справ про порушення автотранспортного законодавства та приймати постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
17.04.2025 до суду від уповноваженого представника позивача скеровано відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що роздруківка даних роботи цифрового тахографа не формується за окремі дні, а формується одна роздруківка за період поїздки. При цьому, звинувачення Укртрансбезпеки щодо відсутності у водія автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності за 28 останніх днів, коли водій не керував, не відповідають вимогам закону. Більше того, відповідно до закону водій навіть не зобов`язаний робити додатково роздруківку, йому достатньо пред`явити індивідуальну карту водія. Хоча, як зазначає представник, водій перевізника законослухняно пред`явив і карту і роздруківку. Представник повторно вказує, що повідомлення про розгляд адміністративної справи позивач не отримував, а також зазначає, що покладення обов`язків керівника територіального органу на звичайного інспектора не може вважатися правомірним, оскільки це суперечить нормам законодавства, які регламентують порядок реалізації повноважень керівника.
Процесуальні засади розгляду адміністративної справи
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Встановлені судом обставини
30.10.2024 інспекторами Укртрансбезпеки, відповідно до направлення від 25.10.2024 № НР003158 на рейдову перевірку, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. 
За результатами перевірки 30.10.2024 складено Акт від 30.10.2024 № АР106411 відповідно до якого виявлено порушення за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме абазом третім частини першої статті 60 цього Закону – перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону.
Відповідно до Акту від 30.10.2024 № АР106411 при здійсненні вантажних перевезень, про що свідчить ТТН № 59 від 30.10.2024 водієм не надано роздруківки даних роботи тахографа з 24.10.2024 13:20 по 28.10.2024 2:00, 25.10.2024 14:00 по 27.10.2024 07.30, з 27.10.2024 12:20 по 29.10.2024 03:20, вказано – водій ОСОБА_2 не використовує особисту картку водія або бланку підтвердження діяльності водія.
Також, у Акті від 30.10.2024 № АР106411 вказано, що транспортний засіб обладнано цифровим тахографом.
Відповідно до Постанови в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Мартинюка Романа № 106093 від 10.12.2024 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі по 17 000 грн. за абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за те, що під час перевірки автомобілів, водії здійснювали перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48.
Відповідно до Товарно-транспортної накладної від 30.10.2024 № 59 перевізником визначено Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНЕ ОБ`ЄДНАННЯ "КИТАЙПРОМ". 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 03.05.2025 та від 05.07.2023 власником тягача та причепу є Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНЕ ОБ`ЄДНАННЯ "КИТАЙПРОМ".
До матеріалів справи долучено копію протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер НОМЕР_1 від 29.05.2024, тип тахографу визначено «цифровий», уповноважена особа ОСОБА_2 , а також долучена копія індивідуальної карти водія ОСОБА_2 .
В матеріалах справи наявний лист відповідача від 20.11.2024 скерований позивачу за його місцезнаходженням відповідно до яких повідомляється про розгляд справи 10.12.2024 по Акту № 106411.
Указаний лист прийняті поштовим оператором 21.11.2024.
Відповідно до Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 23 липня 2024 року №892-К, Мартинюка Р.І. призначено на посаду старшого державного інспектора.
Відповідно до Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 23 липня 2024 року №897-К на ОСОБА_3 покладено виконання обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області.
До матеріалів справи долучено копію Положення про відділ державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті, затвердженого 05.08.2024.
Релевантні джерела права
Спірні правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України від 05.04.2001р. №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон 32344-1), Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567 (далі - Порядок №1567), Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. №340 (далі - Положення №340), та Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010р. №385 (далі Інструкція №385). 
Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). 
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. 
Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ст. 18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. 
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством. 
Статтею 48 Закону №2344-ІII передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення. 
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. 
Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону №2344-ІІІ віднесено також інші документи, що передбачені законодавством. 
Згідно з положеннями ст. 49 Закону №2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам
документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку. 
За змістом пункту 3 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 "Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів" для проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) зупинення транспортного засобу здійснюється посадовою особою Укртрансбезпеки в будь-який час на маршруті руху. 
Абзацом сьомим пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи. 
Обов`язок водія пред`являти документи на підставі яких здійснюється перевезення, виникає лише у разі застосування посадовими особами Укртрансбезпеки свого права вимоги надання для перевірки таких документів. 
Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті №385, визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.
Відповідно до пункту 1.4. Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні: - адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "І", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР (994_016), - "калібрування"; - контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: - забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; - має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Згідно п.3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Крім цього, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Регламенту (ЄС) № 561/2006 Європейського Парламенту та Ради від 15 березня 2006 року про гармонізацію відповідного соціального законодавства, що регулює відносини в галузі автомобільного транспорту та вносить зміни до Регламентів Ради (ЄЕС) № 3821/85 та (ЄС) № 2135/98 і скасовує Регламент Ради (ЄЕС) № 3820/85, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України “Про автомобільний транспорт”, “Про дорожній рух”, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.
Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (п. 1.2).
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (п 1.3).
Зазначеним положенням регулюється робочий час, період керування, перерви, час відпочинку, облік робочого часу, перевірка дотримання режимів праці та відпочинку водіїв.
Відповідно до п. 7.1. Положення органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Згідно з Розділом VІ “Облік робочого часу” зазначеного Положення, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. (п. 6.1.).
Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (п. 6.2.).
Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв (п. 6.3.).
Пунктами 6.7., 6.8. передбачено, що робочий час водіїв, які працюють щоденно в певні години, що встановлені правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, обліковується щоденно. Робочий час водіїв з ненормованим робочим днем обліковується у робочих днях (крім роботи у святкові дні, яка обчислюється у годинах).
Отже, підсумовуючи зазначене вище, судом встановлено, що з метою безпечного функціонування автомобільного транспорту Законом України “Про автомобільний транспорт” та підзаконних нормативно-правових актів передбачений обов`язковий облік робочого часу та відпочинку для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонн, які повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. 
З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що положеннями Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності, в тому числі на час проведення перевірки, у водія інших документів, передбачених законодавством, а саме протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, а також особистої картки до цифрового тахографу, щоденного реєстраційного листка режиму праці та відпочинку водія (роздруківка даних роботи водія з цифрового тахографа) або запис від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, або запис від руки даних щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі.
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачене застосування адміністративно-господарського штрафу за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.
Оцінка та висновки суду
Щодо відсутності у водія автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності за 28 останніх днів.
Як зазначав суд вище порядок використання тахографів встановлено Інструкцією № 385.
У п. 3.3 Розділу III Інструкції № 385, зазначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):
- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Отже, пунктом 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов`язаний при собі мати: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
Також, Інструкція № 385 розмежовує поняття цифровий та аналоговий тахограф.
Так, відповідно до п. 1.4. Розділу І Інструкції № 385 тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний 
пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Таким чином, безперервна реєстрація інформації здійснюється лише у випадку використання аналогового тахографа.
Відповідно, п. 3.3. Розділу III Інструкції № 385 передбачає окремі обов`язки до водіїв, чий транспортний засіб обладнаний саме аналоговим тахографом. 
Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 законодавство, що врегульовує спірні правовідносини зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідачем не заперечується, що на місці зупинки працівниками Укртрансбезпеки водій ТОВ «ТО «Китайпром» пред`явив: 1) протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; 2) індивідуальну картку водія; 3) сформовану автоматично з цифрового тахографа роздруківку даних роботи тахографа.
При цьому суд звертає увагу, що законодавство не передбачає обов`язку водії автомобілів обладнаних цифровими тахографами, формувати та пред`являти під час проведення перевірки уповноваженими особами Укртрансбезпеки бланки підтвердження діяльності за період неактивності протягом останніх 28 днів і сам факт пред`явлення водієм позивача картки водія і роздруківки даних роботи цифрового тахографа підтверджує належне виконання обов`язків, передбачених Інструкцією №385.
Окрім того, відповідач визнає, що позивача притягнуто до відповідальності не за відсутність роздруківки з цифрового тахографа як такої, а за відсутність інформації про час роботи та відпочинку водія ОСОБА_2 за періоди з 24.10.2024 13:20 по 28.10.2024 2:00, 25.10.2024 14:00 по 27.10.2024 07.30, з 27.10.2024 12:20 по 29.10.2024 03:20.
Водночас суд звертає увагу на те, що відповідно до оскаржуваної постанови від 10.12.2024 № 106093 позивача було притягнуто до відповідальності саме за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III, однак суд вважає, що диспозиція вказаного правопорушення не передбачає оцінки контролюючим органом змісту наданих до перевірки документів.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у діях перевізника не було складу правопорушення, яке визначено Постановою від 10.12.2024 № 106093, а тому притягнення до відповідальності позивача та застосування до нього адміністративно-господарський санкцій суд вважає неправомірним.
Доводи позивача про те, що його не повідомили в належний спосіб про розгляд адміністративної справи суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявний лист відповідача від 20.11.2024 №103192/31/24-24 скерований позивачу за його місцезнаходженням відповідно до яких повідомляється про розгляд справи 10.12.2024 по Акту № 106411, який прийнятий поштовим оператором 21.11.2024, що підтверджується трекінгом поштових відправлень за кодом ідентифікатора 0600985520256.
Згідно із інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на Офіційному сайті «Укрпошта» повідомлення направлено на адресу позивача 21.11.2024, 02.12.2024 повідомлення надійшло до відділення зв`язку, та було вручено за довіреністю.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем було виконано вимоги щодо повідомлення позивача про розгляд адміністративної справи.
Вказане узгоджується із позицією Верховного Суд у висловленою постанові від 11.02.2020 у адміністративній справі № 820/4624/17.
При цьому суд погоджується з доводами відповідача, що суб`єкт владних повноважень не може відповідати за обставини вручення та фактичного отримання поштової кореспонденції, які від нього не залежать, та обов`язок якого обмежується додержанням відповідного строку направлення повідомлення та виду послуг відправлення. 
Надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування. 
При цьому відносини між оператором поштового зв`язку, який доставляє листи, та адресатом (позивачем), перебувають поза контролем відправника (відповідача).
Щодо доводів позивача про винесення постанови неуповноваженою особою суд зазначає наступне.
Діяльність Державної служби України з безпеки на транспорті та її територіальних органів визначено у законах України «Про автомобільний транспорт», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», «Про ліцензування видів господарської діяльності», постановах Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг» від 27 червня 2007 року №879, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 та ін. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення). 
Відповідно до пункту 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. 
Підпунктом 12 пункту 25 Положення передбачено, що Голова Укртрансбезпеки дає в межах повноважень, передбачених законом, обов`язкові для виконання державними службовцями та працівниками доручення.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. 
Територіальні органи центральних органів виконавчої влади можуть утворюватися в інших організаційно-правових формах у порядку, визначеному законодавством. 
Територіальні відділи Державної служби України з безпеки на транспорті, зокрема, Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області відсутній, також відділ не має ідентифікаційного номеру. 
Отже, вимоги статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та вимоги Закону України «Про державну службу» не розповсюджуються на посаду керівника (виконуючого обов`язки) Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області
Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 23 липня 2024 року №892-К, Мартинюка Р.І. призначено на посаду старшого державного інспектора. 
Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 23 липня 2024 року №897-К на ОСОБА_3 покладено виконання обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області з метою забезпечення безперебійної та стабільної роботи Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області.
Відповідно до пункт 5 розділу 5 Положення про Відділ державного нагляду (контролю) у Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті», затвердженого Головою Державної служби України з безпеки на траспорті 05 липня 2024 року, на посаду начальника територіального органу призначаються повнолітні громадяни України, які мають ступінь освіти не нижче бакалавра, відповідають вимогам встановленим посадовими інструкціями. Начальник територіального органу та інші працівники призначаються на посаду та звільняються з посади Головою відповідно до законодавства про працю.
Абзацом третім пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» затверджено Схему тарифних розрядів посад керівних, наукових, науково-педагогічних, педагогічних працівників, професіоналів, фахівців та інших працівників бюджетних установ, закладів та організацій, згідно з якою встановлено схеми тарифних розрядів для працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів (щодо працівників, які не є державними службовцями), зокрема для начальника територіального відділу.
Відповідно до цієї Схеми вбачається, що посада начальника територіального органу Укртрансбезпеки може бути не посадою державної служби.
Система професійної класифікації України визначається Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327. 
За основу Класифікатора професій прийнято Міжнародну стандартну класифікацію професій (ISCO-88: International Standard Classification of Occupations/ILO, Geneva), рекомендовану Міжнародною конференцією статистики праці Міжнародного бюро праці для застосування при розробленні документів з професійної класифікації, що полегшує міжнародний обмін професійною інформацією. 
Класифікатор професій передбачає класифікацію професійних назв робіт (професій, посад, занять) за ієрархією Міжнародної стандартної класифікації занять (за розділами, підрозділами, класами, підкласами та групами). 
Професійні назви робіт (професії, посади, заняття), що містяться в Класифікаторі, згруповано у розділи, підрозділи, класи, групи, залежно від характеру виконуваних робіт та кваліфікацій (рівня освіти, спеціалізації). 
Тобто, кожній професійній назві роботи (професії, посаді, заняттю) присвоєно код, який за 4-ма знаками відповідає Міжнародній класифікації. 
У разі відсутності у Класифікаторі професій професійної назви роботи (посади, професії), яка повністю відповідає покладеним на працівника обов`язкам, вибирається найближча за змістом назва. 
Так, як у Класифікаторі відсутня повна назва – начальник Відділу державного контролю (нагляду) Державної служби України з безпеки на транспорті, враховано наступну норму – назви професій можуть бути розширені за потребою користувача для внутрішнього використання термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у Класифікаторі чи відповідних нормативно правових актах. 
Під час утворення похідних та розширених назв посад (професій) зберігається код базової посади (професії). 
«Начальник відділу» (код 1229.7) є базовою назвою посади для відповідної категорії посад.
Код посади 1229.1 – є кодом для керівних працівники апарату центральних органів державної влади. 
Однак, відділи державного контролю (нагляду) Державної служби України з безпеки на транспорті не входять до складу апарату Укртрансбепзеки, а є її територіальними органами, відповідно до вимог Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затверджене, постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого2015 року № 103 (із змінами). 
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 , який виконує обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Київській області має повноваження на розгляд справ про порушення автотранспортного законодавства та приймати постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу.
Відповідно доводи позивача, що постанову прийнято не уповноваженою особою відхиляються судом.
Підсумовуючи суд вказує, що позивачем спростовано висновки акту перевірки щодо наявності виявленого правопорушення з боку перевізника, що передбачене ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, оскільки водієм виконано усі вимоги законодавства та надано усі необхідні документи під час проведення рейдової перевірки
Таким чином, суд дійшов висновку щодо неправомірності застосування контролюючим органом до позивача адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
З огляду на те, що позивач не спростував правомірності прийняття контролюючим органом оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати у справі
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 5108 від 28.02.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи.
Враховуючи задоволення позову, вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті.
Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-245, 246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов – задовольнити.
2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Київській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 10.12.2024 №106093 на суму 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.
3. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код за ЄДРПОУ 39816845, адреса: 03150, місто Київ, вул. Антоновича, будинок 51) сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
4. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Вісьтак М.Я.