УХВАЛА
30 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 552/3957/19
провадження № 61-5452ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2026 року у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 ,   ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2019 року позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 9951/478145 від 01 липня 2008 року у розмірі 46 232,49 долари США ( еквівалентно 1 210 876, 21 грн). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
30 липня 2025 року ОСОБА_4 звернулась до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2019 року, в якій просила суд: поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2019 року у справі № 552/3957/19, визнавши поважними причини пропуску строку; скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2019 року, а справу призначити до судового розгляду.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі № 552/3957/19 відмовлено.
Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі № 552/3957/19 залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявниця із суб`єктивних причин самоусунулась від отримання судової кореспонденції, а також не надала суду поважних причин зволікання із зверненням до суду з цією заявою починаючи з 2019 року.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу від 21 жовтня 2025 року та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходив з того, що матеріали справи не містять доказів вручення ОСОБА_2 копії заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2019 року.
20 квітня 2026 року АТ «Креді Агріколь Банк» засобами поштового зв`язку звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2026 року і залишити в силі ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2025 року. Зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що під час розгляду справи у суді першої інстанції судом направлялись судові повістки за останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідачки, до того ж повідомлення про виклик в судове засідання розміщувались на офіційному веб-порталі Київського районного суду м. Полтави в рубриці «Оголошення про виклики в судові засідання», а тому відповідачка ОСОБА_2 вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційні скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне. 
У частині другій статті 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Вказане положення кореспондується з нормами частини другої статті 12 ЦПК України, відповідно до якої учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Статтею 43 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).
Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 зауважувала, що встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.
Крім того, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові 
від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, Велика Палата Верховного Суду констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.
Згідно з частиною шостою статті 272 ЦПК України (у редакції, що діяла на час ухвалення місцевим судом заочного рішення) днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).
Надсилання судового рішення у той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи можуть міститися у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4 і 5 частини шостої статті 272 ЦПК України. За відсутності таких відомостей судове рішення вважається неврученим (постанови Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 159/1942/22 та від 24 лютого 2026 року у справі № 596/459/23).
За змістом пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Повернення копії заочного рішення з вказівкою причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» не є доказом вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи відповідно до статті 272 ЦПК України, тому за наявності таких відомостей судове рішення вважається неврученим (узгоджується із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 29 лютого 2024 року у справі № 629/6339/19).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що у липні 2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Адреса реєстрації відповідача ОСОБА_3 у позовній заяві вказана: АДРЕСА_1 .
На виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України суд першої інстанції 15 липня 2019 року направив запит до Виконавчого комітету Полтавської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 . 
Згідно з одержаною відповіддю, яка надійшла до суду 22 липня 2019 року, відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_3 . 
Останньою відомою адресою реєстрації ОСОБА_3 , згідно з копією паспорта, що містилася у матеріалах справи на час розгляду справи по суті місцевим судом, є: АДРЕСА_1 . 
У договорі поруки № 9951/478145 від 01 липня 2008 року, укладеному між АТ «Індустріально-Експортний Банк» з однієї сторони та ОСОБА_3 (поручитель) з другої сторони, зазначено адресу останньої: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактична: АДРЕСА_2 . Відповідно до пункту 2.5. цього договору поручитель зобов`язується протягом п`яти робочих днів повідомляти банк про зміну фактичного місця проживання або місця прописки (реєстрації), зміну номерів контактних телефонів, прізвища та/або імені, а також інших обставин, що можуть вплинути на виконання його зобов`язань за цим договором з наданням відповідних документів, що їх підтверджують.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 9951/478145 від 01 липня 2008 року у розмірі 46 232,49 долари США (еквівалентно 1 210 876,21 грн). Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» витрати по справі у розмірі 9 068,07 грн з кожного.
Копія заочного рішення була направлена ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , та повернулася до суду першої інстанції неврученою із зазначенням підстави «за закінченням встановленого строку зберігання».
Інших відомостей про направлення заочного рішення місцевим судом на адресу відповідачів матеріали справи не містять.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Галушко А. О. ознайомилася з матеріалами цієї справи та зняла копії матеріалів, у тому числі й копії заочного рішення, лише 22 липня 2025 року.
Заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави 
від 13 вересня 2019 року направлена представником відповідача до суду першої інстанції та отримана Київським районним судом м. Полтави 30 липня 2025 року.
Врахувавши відсутність у матеріалах справи доказів отримання відповідачкою ОСОБА_2 копії заочного рішення у передбаченому процесуальним законодавством порядку, а також факт ознайомлення її представником з матеріалами справи й отримання копії вказаного судового рішення лише 22 липня 2025 року з подальшим направленням 30 липня 2025 року заяви про перегляд заочного рішення до місцевого суду, суд апеляційної інстанції дійшов достатньо обґрунтованого висновку про передчасність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням положень частини третьої статті 284 ЦПК України.
Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства, зокрема вимог про справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, дотримання принципів рівності сторін та відкритості інформації щодо справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов достатньо обґрунтованого висновку щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального права та наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної постанови, якою справу направлено для продовження розгляду. Правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм процесуального права не викликає розумних сумнівів. 
Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга АТ «Креді Агріколь Банк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2026 року, якою справу направлено для продовження розгляду, є необґрунтованою.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2026 року у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Копію ухвали надіслати заявнику. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович