Справа № 367/7775/25 
Провадження № 2/386/333/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року      селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді    Гарбуз О. С.
з участю: секретаря судового засідання  Хромей А.Р.,
представника позивача     Єськової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулось до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 30.06.2025 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 03.07.2025.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та відповідачем 25.01.2022 в електронній формі укладено кредитний договір №7163515, за умовами якого, позикодавець надав відповідачу кредит в розмірі 20000 грн. Вказує, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 21290 грн, з яких 18000 грн заборгованість за тілом кредиту, 2190 грн заборгованість за процентами та 1100 грн заборгованість за комісією, чим порушуються права та інтереси позивача, до якого перейшли права за кредитним договором, як до нового кредитора, на підставі договору факторингу №25-07/24 від 25.07.2024. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 21290 грн, а також просить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.07.2025 відкрито провадження в даній справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
29.07.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с. 65-67), направлений до суду через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі 28.07.2025, який прийнятий до розгляду. У відзиві відповідач вказав, що він у порушення ст. 516 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» не був повідомлений про зміну кредитора. У позові не вказаний одноразовий ідентифікатор (SMS-код), яким він начебто підписував кредитний договір, відсутні докази, що номер телефону належав саме йому на час укладення договору, відсутні лог-файли, належним чином засвідчені електронні докази, журнали подій тощо. В анкеті-заяві та платіжних документах фіксується різний час однієї і тієї ж операції (ранок/вечір), що свідчить про недостовірність таких доказів. Вважає, що позивач не довів факту перерахування коштів саме відповідачу (не надано банківських виписок з ідентифікацією його ПІБ/РНОКПП, карткового рахунку, призначення платежу тощо). Розрахунок процентів у розмірі 2190 грн та комісії у розмірі 1100 грн також нічим не підтверджено, відсутній навіть їх розрахунок, при цьому цілком можливо, що відповідні суми могли бути нараховані вже після 24.02.2022, коли почали діяти обмеження, передбачені ЦК України та Законом України «Про споживче кредитування».
Відповідач зазначає у відзиві, що долучені до позовної заяви додатки не були належним чином засвідчені всупереч вимогам ЦПК України, що свідчить про наявність підстав залишення таких копій документів без розгляду. Таким чином, позовна заява є безпідставною та необґрунтованою.
Відповідач вважає, що без участі первісного кредитора - ТОВ «Мілоан», про якого зазначає в своїй позовній заяві позивач, неможливо повно і всебічно з`ясувати обставини справи, на які посилається позивач, зокрема, в частині укладення кредитного договору взагалі та обставин відступлення позивачу права вимоги за договором до відповідача. Також вважає за необхідне клопотати про залучення ТОВ «Мілоан» до розгляду в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
Крім того, відповідач зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн, про які заявляє позивач, є очевидно завищеними для типової справи про стягнення заборгованості за кредитними договорами (договорами позики). Згідно наявних даних з відкритих джерел інформації, у тому числі з Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/), позивач масово та на постійній основі звертається до судів в переважній більшості областей України з однотипними позовними заявами, в яких просить стягнути професійну правничу допомогу на користь одного й того ж Адвокатського об`єднання. Так, у позовній заяві в даній справі на сторінці 4 наявні поля для додаткових позицій для стягнення, які в цьому випадку не використовувалися. При цьому виникають обґрунтовані сумніви, що зазначені в акті від 30.05.2025 послуги з усного консультування позивача Адвокатським об`єднанням у такому обсязі взагалі надавалися та чи стосувалися вони саме даної справи, враховуючи «оптові» послуги такого Адвокатського об`єднання для позивача. Крім того, позивачем не надано доказів фактичного понесення таких витрат (ані рахунку, ані платіжних доручень/квитанцій), у той час, як договором про надання правової допомоги від 02.07.2024 між позивачем та Адвокатським об`єднанням це прямо передбачено. А враховуючи, що позов подавався самим позивачем (з урахуванням наявних матеріалів у підсистемі «ЄСІТС») і він просить розглядати справу без його участі, можна зробити висновок, що правнича допомога Адвокатським об`єднанням позивачу взагалі могла не надаватися, а процесуальна поведінка позивача є суперечливою. При цьому до позовної заяви взагалі не долучено доказів реального надання правничої допомоги позивачу. У будь-якому випадку, розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем, який складає більше половини від ціни позову, є неспівмірним складності справи. Натомість, дана справа є справою незначної складності, в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів не є великим. Таким чином, вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні витрат позивача на професійну правничу допомогу.
Також відповідач вказав, що він є учасником бойових дій, добровільно мобілізувався до Сил оборони України з лютого 2023 року, має діагностований ПТСР (важкий), а лікування триває по теперішній час. Це впливає на його здатність своєчасно та в повному обсязі реалізовувати свої процесуальні права. З огляду на ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», принципи справедливості та змагальності (ст. ст. 2, 12 ЦПК України), просить врахувати вказані обставини при розподілі судових витрат (ч. 3 ст. 141 ЦПК України) та реалізації ним його процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищевикладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.
31.07.2025 до суду від представника позивача Сердійчука Ярослави Ярославівни до суду надійшла відповідь на відзив, направлена 31.07.2025 через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 76-83), в якій зазначила, що 25.01.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та відповідачем укладено договір №7163515. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію, згідно якої на номер телефону відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Крім того, ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, відповідачем не надані. Таким чином вбачається, що укладений кредитний Договір між первісним кредитором та відповідачем відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.
Представник позивача вказала, що з наданих документів вбачається, що Договір було підписано одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Представник позивача зазначає, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі - доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.
Сторонами було погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неодноразово продовжував строк кредитування на підставі п. 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 б) Договору. Звертає увагу, що умови договору про автоматичну пролонгацію строку кредитування жодним чином не завдає шкоди позичальнику, оскільки поряд із обов`язком сплачувати відсотки в період автоматичного продовження строку кредитування, позичальник набуває і право правомірно користуватись кредитом та правомірно не повертати його протягом такого строку.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
Представник позивача також зазначила, що повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов укладених договорів відступлення прав вимоги. Повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань, як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача.
Крім того, представник позивача у відповіді на відзиві зазначає, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на досвід адвоката та обсяг складеного документу, оскільки сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Крім того, договірні відносини між позивачем та Адвокатом за Договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав відповідача є необґрунтованими. Також, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, наголошує на тому, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. А тому, в разі неврахування судом умов договору про надання правової допомоги, щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, може бути розцінене як недотримання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, представник позивача у відповіді на відзив просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.11.2025 за клопотанням відповідача справу передано на розгляд Голованівському районному суду Кіровоградської області, оскільки відповідач відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 25.07.2025 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
15.04.2026 зазначена цивільна справа надійшла до Голованівського районного суду Кіровоградської області та відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Гарбузу О.С.
Ухвалою суду від 16.04.2026 дану справу прийнято до свого провадження, призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 27.04.2026 за клопотанням позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувано докази.
На виконання ухвали суду 08.06.2026 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшли витребувані докази.
В судовому засіданні ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залучення до справи в якості третьої особи - первісного кредитора, оскільки всі права та обов`язки з кредитним договором перейшли до позивача на підставі договору факторингу, а тому рішення в даній справі жодним чином не може вплинути на права та обов`язки первісного кредитора.
Представник позивача Єськова Олена Володимирівна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові та відповіді на відзив, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Пояснила, що проценти за користування кредитом нараховані згідно умов договору, пролонгація договору відбулася автоматично та згідно умов договору не потребувала укладення нового договору. Комісія нарахована згідно умов договору.
Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 13.05.2026; заяву про розгляд справи у його відсутність або відкладення розгляду справи не подав.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Судом встановлено, що 25.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №7163515.
При цьому вбачається, що позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримав на свій фінансовий номер телефону +380502519813, підписано (акцептовано) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), графік платежів за кредитом, чим підтверджено укладення кредитного договору, отже договір про споживчий кредит №7163515 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в Заявці до Договору, яка містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором «Z19503».
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про споживчий кредит №7163515 від 25.01.2022, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем (а.с. 7-11); копією додатку №1 до договору-графіку платежів за договором від 25.01.2022, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем (а.с. 11 зворот); копією додатку №2 до договору-паспорту споживчого кредиту від 25.01.2022, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем (а.с. 12); копією анкети-заяви на кредит №7163515, створеної відповідачем 25.01.2022 (а.с. 13); копією погодження про надання кредиту по заяві №7163515 (а.с. 13 зворот); копією правил надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 17.12.2021, з якими ознайомлений відповідач (а.с. 14-18); копією довідки про ідентифікацію з відомостями про одноразовий ідентифікатор, який направлений на номер телефону НОМЕР_1 та використаний відповідачем для підписання кредитного договору (а.с. 18 зворот).
Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума кредиту становить 20000 грн.
Згідно п. 1.3 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 25.01.2022.
Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 24.02.2022 (п.1.4 Договору).
Відповідно до п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 1100 грн, яка нараховується за ставкою 5,5% від суми кредиту одноразово.
Проценти за користування кредитом - 3780 грн, які нараховуються за ставкою 0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору).
Відповідно до п. 2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору.
Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною.
Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 4.2. договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.
Відповідно до п. 2.3.2, розділ 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору.
Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особовому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення.
Пунктом 2.3.1.1. договору передбачено автоматичну пролонгацію договору на пільгових умовах на 3 дні з максимальною комісією 3%, на 7 днів з максимальною комісією 5% та на 15 днів з максимальною комісією 10%.
Пунктом 2.3.1.2. договору передбачено автоматичну пролонгацію договору на стандартних (базових) умовах, при яких Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
Відповідно до п. 2.4.2 договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 договору.
В додатку №1 до договору - графіку платежів зазначено, що сторони погодили термін кредитування до 24.02.2022 та визначили розмір відсотків за користування кредитом, який склав 3780 грн та визначили комісію за надання кредиту в розмірі 1100 грн.
Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується: копією квитанції №1895007579 від 25.01.2022 про перерахування ТОВ «МІЛОАН» згідно договору №7163515 на картковий рахунок № НОМЕР_2 кредитних коштів у розмірі 20000 грн (а.с. 19); листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 01.06.2026 з випискою про рух коштів, з яких слідує, що банком на ім`я ОСОБА_1 з фінансовим номером телефону НОМЕР_1 була емітована картка № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку 25.01.2022 надійшли кредитні кошти у розмірі 20000 грн, номер телефону НОМЕР_1 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с. 167-169).
Досліджені докази підтверджують факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів та спростовують його доводи про безпідставність заявлених проти нього вимог.
Надані позивачем копії письмових доказів належним чином прошиті та завірені представником позивача на звороті аркушу справи 47.
Номер мобільного телефону, на який первісним кредитором було направлено одноразовий ідентифікатор для укладення кредитного договору в електронній формі, є фінансовим номером відповідача, а кошти, були перераховані на його банківську картку, що підтверджено квитанцією та листом з випискою про рух коштів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Відповідачем суду не надано жодних доказів на підтвердження факту повернення кредитних коштів, тоді як відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши умови кредитного договору, суд, погоджуючись з доводами позивача, приходить до висновку, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення наданих йому коштів, строк користування коштами продовжився, звідси - відбулася автоматична пролонгація стандартних (базових) умов і таке продовження не потребує додаткових дій, ні від первісного кредитора, ні від позичальника.
Сторони кредитного договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови.
Як вбачається з наданих копії договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 з додатками, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем (а.с. 22-31); копії платіжної інструкції №448090004 від 26.07.2024 (а.с. 32); копії акту приймання-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу від 26.07.2022 (а.с. 32 зворот); копії додатку №3 до договору факторингу-реєстру боржників для друку від 26.07.2024 (а.с. 33 зворот-34); копії витягу з додатку №3 до договору факторингу-реєстру прав вимог від 26.07.20224 (а.с. 36), ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за плату, а останнє приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі - і до ОСОБА_1 в розмірі 21290 грн.
Відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» займає місце ТОВ «МІЛОАН» (як кредитора) та набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників.
Згідно копії розрахунку заборгованості за договором №7163515 від 25.01.2022, здійсненого ТОВ «МІЛОАН" (а.с. 19 зворот-20), копії розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» станом на 17.06.2025 (а.с. 21), вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість станом на 17.06.2025 у розмірі 21290 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 18000 грн, по відсоткам за користування кредитом на дату відступлення права вимоги у розмірі 2190 грн та заборгованості за комісією у розмірі 1100 грн.
Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками заборгованості, які нараховано як ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», так і позивачем згідно умов кредитного договору, про що зазначено вище.
При цьому відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, свого розрахунку суду не подав.
Сума нарахована до початку воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, та до початку призову відповідача на військову службу, що мало місце в лютому 2023 року, що підтверджується наданими відповідачем документами (а.с. 70-73), а тому позивачем правомірно нараховано відсотки за користування кредитом.
При цьому, неустойка позивачем не нараховувалась та не заявлялась до стягнення.
Твердження відповідача про те, що його не було повідомлено про зміну кредитора з ТОВ «МІЛОАН» на позивача за кредитним договором, хоч і знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, так як позивачем не надано доказів про протилежне, однак такі обставини самі по собі не являються підставою для відмови в задоволенні позову за відсутності доказів повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом первісному кредитору.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, а також знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач протягом дії договору не сплачує кредит вчасно та у повному обсязі, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Як вбачається з наданої позивачем платіжної інструкції №0533120001 від 27.06.2025 (а.с. 1) та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 125), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн, виходячи з розміру, встановленого пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачем.
Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено.
Також на відповідача слід покласти понесені позивачем витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується: копією договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 з додатками, укладеного між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 41-44); копією прас-листа АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 45); копією заявки на надання юридичної допомоги №858 від 01.05.2025, укладеної між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 46), копією витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025, укладеного між позивачем та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 47), однак суд зменшує розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача за його клопотанням, враховуючи наступне.
При вирішенні питання про розмір витрат, які слід стягнути з відповідача, суд враховує правові висновки Верховного Суду, зокрема в додатковій постанові від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц, в якій зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд зробив висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Згідно наданих позивачем документів, судом встановлено, що останнім понесено 13000 грн витрат на правову допомогу АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», яка складається з: надання усної консультації з вивченням документів, на яку витрачено 2 години (4000 грн), складання позовної заяви, на яку витрачено 3 години (9000 грн), тобто всього витрачено 5 годин часу для надання правової допомоги.
Суд вважає, що розмір понесених витрат на надання усної консультації з вивченням документів в розмір 4000 грн та на складання позовної заяви в розмірі 9000 грн, є явно не розумними, оскільки позовна заява не є складною, складається з 10-ти сторінок, спір стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, які є однотипними спорам, які розглядаються в судах, справа є малозначною, про що сам позивач вказав в позовній заяві, що також не потребує великих зусиль для надання консультації, в тому числі вивчення документів і підбору та застосування правових норм до правовідносин, які склались між сторонами.
Також судом враховується розмір ціни позову, який склав 21290 грн, поведінку відповідача, його репутацію, який проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, де під час бойового завдання 03.07.2023 отримав важке поранення, у зв`язку з чим проходив довготривалу реабілітацію, що підтверджується наданими ним копіями свідоцтва про хворобу №840/294 (а.с. 71-72) та копією епікризу (а.с. 73).
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн на відшкодування понесених витрат на правову допомогу, розмір яких є необхідним та розумним, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-89, 137, 141-142, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованість за кредитним договором №7163515 від 25.01.2022 в розмірі 21290 (двадцять одна тисяча двісті дев`яносто) грн, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Іншу частину понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн покласти на позивача.
Місцезнаходження позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС": вул. Ґедройця Єжи, буд. №6, офіс 521, м. Київ, поштовий індекс 03150 ; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 42640371.
Місце проживання відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення: 16 червня 2026 року.

Суддя:        Гарбуз О. С.