ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/1589/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії.
Позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.12.2025 згідно оновленої довідки №ХЖ17702 від 03.01.2025 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2023, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2025 ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03.01.2025 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2023, та провести виплату із врахуванням раніше виплачених сум.
Позов обґрунтовано тим, що позивач отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі – Закон №2262-XII). Розмір призначеної до виплати пенсії визначено пенсійним органом виходячи з грошового забезпечення померлого годувальника позивача (чоловіка – ОСОБА_3 ) станом на березень 2018 року. Позивач не погоджується з таким розрахунком її пенсії, оскільки перерахунок пенсії померлого чоловіка позивача проводився з урахуванням його грошового забезпечення, чинного станом на 01 січня 2023 року, який було зазначено у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 січня 2025 року №ХЖ17702. Позивач вважає, що її пенсія підлягає розрахунку, виходячи з розміру грошового забезпечення померлого чоловіка, зазначеного саме у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 січня 2025 року №ХЖ17702.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи позивача.
Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що після винесення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року, Кабінетом Міністрів України були прийняті постанови від 14 серпня 2019 року №804 “Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян” та від 24 грудня 2019 року №1088 “Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян”. Інших нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених за Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не приймалося. Лише після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та повідомлення про підстави перерахунку від Мінсоцполітики до Пенсійного фонду України, органи Пенсійного фонду України можуть проводити підготовчу роботу щодо забезпечення проведення таких перерахунків. Оскільки після набрання законної сили судовим рішенням по справі №826/3858/18 такого рішення Урядом не було прийнято, підстав для перерахунку пенсії немає. Додатково зазначено, що при обчисленні основного розміру пенсії позивача враховано грошове забезпечення, визначене станом на 01 березня 2018 року. Враховуючи наведене, відповідач не вбачає протиправних дій по відношенню до позивача.
Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 є вдовою померлого ОСОБА_2 , який згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11 листопада 2025 року, виданого Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
03 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 видано довідку №ХЖ17702 про грошове забезпечення ОСОБА_2 за нормами, чинними на 01 січня 2023 року. Так, відповідно до вказаної довідки для обчислення пенсії ОСОБА_2 враховано такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; відсоткова надбавка за вислугу років (50%); надбавка за ОПС (65%); надбавка за службу в УРО (10%); премія (140%). Загальний розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку його пенсії складав 52513,50 грн.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №600/752/25-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2025 року, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_2 пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 01.01.2023 р. №ХЖ17702 від 03.01.2025, виходячи із 79% від сум грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03.01.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виходячи із 79% від сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром та із врахуванням раніше проведених виплат.
Як встановлено з наявних у справі матеріалів та не заперечується сторонами, на виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03.01.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року. 
Після смерті ОСОБА_2 позивачу було призначено пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII.
Так, згідно з протоколом про призначення пенсії за пенсійною справою 2401011442 (Міноборони) від 15 грудня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначено позивачу пенсію у разі втрати годувальника з 01 грудня 2025 року у розмірі 30% грошового забезпечення померлого ОСОБА_2 .
Так, розмір призначеної позивачу до виплати пенсії станом на дату її призначення становив 4153,50 грн, який обчислено виходячи з грошового забезпечення ОСОБА_2 у розмірі 13845,00 грн (13845,00 грн х 30% = 4153,50 грн), а також з урахуванням щомісячної доплати до пенсії в сумі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713.
У грудні 2025 року позивач зверталась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 від 01 січня 2023 року, проте листом від 31 грудня 2025 року №7468-7901/В-17/8-2400/25 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з огляду на відсутність обов`язку здійснювати перерахунок пенсії у разі втрати годувальника із грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року.
Крім цього, як визнається відповідачем у відзиві та в листі від 31 грудня 2025 року №7468-7901/В-17/8-2400/25, при обчисленні основного розміру пенсії ОСОБА_1 враховано грошове забезпечення ОСОБА_2 , визначене на 01 березня 2018 року.
За таких обставин позивач звернулась до адміністративного суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Законом, що визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон №2262-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно Закону №2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до статті 29 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Згідно з частиною першою, другою статті 30 Закону №2262-ХІІ Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Розміри пенсій в разі втрати годувальника визначені статтею 36 Закону №2262-ХІІ.
Так, згідно підпунктом “б” статті 36 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються зокрема, сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.
При цьому, як встановлено статтею 37 Закону №2262-ХІІ, пенсія в разі втрати годувальника (або частина спільної пенсії кожного непрацездатного члена сім`ї), що призначається членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, з розрахунку на кожного непрацездатного члена сім`ї не може бути меншою ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Отже, Законом №2262-ХІІ чітко встановлений розмір пенсії в разі втрати годувальника, а саме 30 відсотків заробітної плати загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї. При цьому розмір такої пенсії не може бути нижчим двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 березня 2025 року у справі №420/18361/23 з подібних відносин.
Як встановлено судом з наявних у справі матеріалів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №600/752/25-а проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 (померлого годувальника позивача ОСОБА_1 ) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03.01.2025 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року.
Так, згідно з указаною довідкою для обчислення пенсії ОСОБА_2 враховано такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; відсоткова надбавка за вислугу років (50%); надбавка за ОПС (65%); надбавка за службу в УРО (10%); премія (140%). Загальний розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 для перерахунку його пенсії складав 52513,50 грн.
Разом з цим після смерті ОСОБА_2 позивачу у грудні 2025 року призначено пенсію в разі втрати годувальника, виходячи з іншого грошового забезпечення померлого годувальника, відмінного від того, який зазначено у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03 січня 2025 року.
Так, при обчисленні основного розміру пенсії ОСОБА_1 враховано грошове забезпечення ОСОБА_2 , визначене за березень 2018 року. Вказане визнається відповідачем у відзиві та листі від 31 грудня 2025 року №7468-7901/В-17/8-2400/25
Проте з указаним суд не погоджується та вважає, що дії пенсійного органу щодо призначення позивачу суми пенсії з урахуванням грошового забезпечення її померлого годувальника, чинного станом на березень 2018 року, не відповідають положенням статей 30, 37 Закону №2262-ХІІ.
Суд зауважує, що оскільки наявними у справі матеріалами підтверджується, що пенсія померлого годувальника позивача ОСОБА_2 розраховувалась, виходячи з грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03 січня 2025 року, то позивач як особа, яка перебувала на утриманні померлого годувальника і якій призначено пенсію у разі втрати годувальника згідно із Законом №2262-ХІІ, має право на виплату пенсії у розмірі 30% заробітку померлого годувальника ОСОБА_2 , який згідно з указаною вище довідкою становив 52513,50 грн.
Тому, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати позивачу пенсію у разі втрати годувальника з 01 грудня 2025 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03 січня 2025 року, та провести виплату пенсії із врахуванням раніше проведених виплати.
Вказане, беручи до уваги положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено повноваження суду при вирішенні справи, є належним способом захисту порушених прав позивача у даних правовідносинах.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для задоволення заявлених вимог.
Відповідно до положень частин першої, сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Відповідно, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 1331,20 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не обчислення пенсії ОСОБА_1 у разі втрати годувальника на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03 січня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника з 01 грудня 2025 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17702 від 03 січня 2025 року, та провести ОСОБА_1 виплату пенсії із врахуванням раніше проведених виплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ); відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (Площа Центральна, 3, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 40329345).

Суддя О.П. Лелюк