ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/8159/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області з вимогами стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) податковий борг до бюджету у сумі 82 337,75 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, будучи належним чином зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності та перебуваючи на податковому обліку, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо своєчасної та повної сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів до державного та місцевого бюджетів. 
Позивач вказує, що за період ведення господарської діяльності (зокрема, з 09.06.2025 по 20.03.2026) у відповідача акумулювалася значна сума заборгованості, яка станом на 02 квітня 2026 року складає 82 337,75 грн. Вказана сума боргу виникла внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (56 897,36 грн), орендної плати з юридичних осіб (3 182,72 грн), єдиного податку з фізичних осіб-підприємців (14 863,57 грн) та військового збору для осіб, які перебувають на спрощеній системі оподаткування (7 394,10 грн).
У позовній заяві наголошується, що вказані суми заборгованості є узгодженими, оскільки податкові повідомлення-рішення, якими визначено суми до сплати, відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалися ні в адміністративному, ні в судовому порядку. Що стосується єдиного податку та військового збору, то вони підлягали обов`язковій сплаті як авансові внески на підставі поданої самим же відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування. Контролюючий орган також наголошує на тому, що ним вжито всіх передбачених Податковим кодексом України заходів щодо досудового стягнення боргу, зокрема, сформовано та надіслано податкову вимогу, яку відповідач отримав, проте жодних дій для погашення заборгованості не вчинив. Враховуючи викладене, позивач вважає, що наявні всі правові підстави для стягнення податкового боргу в судовому порядку.
Ухвалою від 29 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву, у якому він мав би викласти свої заперечення проти позову та надати відповідні докази.
Згідно з довідкою про доставку електронного документа, сформованою в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, копію вищевказаної ухвали від 29 квітня 2026 року надіслано та успішно доставлено до зареєстрованого електронного кабінету відповідача ( ОСОБА_1 ) 01 травня 2026 року о 10:12 год. 
Таким чином, відповідач своєчасно та належним чином повідомлений про факт відкриття провадження у справі, її розгляд та процесуальні обов`язки.
Проте, протягом встановленого судом строку і станом на момент прийняття рішення, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. 
Жодних заяв, клопотань про продовження процесуальних строків чи доказів часткового або повного погашення заявленої до стягнення суми заборгованості на адресу суду від відповідача не надходило.
Згідно з положеннями частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та 
в с т а н о в и в :
Відповідач, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 31 серпня 2020 року, про що виконавчим комітетом Новороздільської міської ради вчинено відповідний запис за №2004210000000002310.
З 01 вересня 2020 року відповідач перебуває на основному податковому обліку як платник податків у Стрийській державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Львівській області (реєстраційний номер взяття на облік 135220190356). 
Для здійснення своєї підприємницької діяльності відповідач обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.
Як встановлено з матеріалів справи, зокрема з довідки про заборгованість №1207/5/13-01-13-03 від 03 лютого 2026 року, початкова заборгованість відповідача фіксувалася на рівні 4 100,00 гривень. 
Вказана сума виникла виключно по єдиному податку з фізичних осіб на підставі поданої відповідачем заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №130423209128 вiд 24 серпня 2023 року.
Відповідно до наданих позивачем деталізованих витягів з інтегрованих карток платника податків та зведеної довідки про заборгованість, загальна сума непогашеного податкового боргу відповідача перед бюджетом станом на 02 квітня 2026 року становить 82 337,75 грн. 
Зазначена заборгованість є повністю узгодженою в розумінні норм податкового законодавства та деталізовано складається з наступних обов`язкових платежів:
По податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) — заборгованість обліковується в загальній сумі 56 897,36 грн. 
Вказаний борг сформовано із залишку несплаченого основного платежу, визначеного контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях (ППР) форми «Ф» від 21 лютого 2025 року, а саме:
№0022248-2416-1311-UA46100150000087495 на суму 34 582,68 грн;
№0022249-2416-1311-UA46100150000087495 на суму 411,09 грн;
№0022250-2416-1311-UA46100150000087495 на суму 4 234,44 грн;
№0022251-2416-1311-UA46100150000087495 на суму 247,08 грн. 
Оскільки суми податку не були перераховані до бюджету у встановлені законом граничні строки, автоматизованою системою податкового органу нарахована пеня за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань на загальну суму 17 422,07 грн (що розбивається на відповідні нарахування за минулі податкові періоди: 303,65 грн, 1 257,34 грн, 3 292,38 грн, 3 830,44 грн, 48,87 грн, 3 099,35 грн, 3 687,05 грн та 1 902,99 грн).
По орендній платі з юридичних осіб (код платежу 18010600) — заборгованість становить 3 182,72 грн. Правовою підставою для виникнення цього боргу слугували винесені позивачем та неоскаржені відповідачем податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 12 травня 2025 року: №170773-2416-1321-UA46100170000077437 (основний платіж у розмірі 1 409,62 грн) та №170774-2416-1321-UA46100170000077437 (основний платіж у розмірі 1 712,57 грн). 
Крім того, до суми боргу увійшла нарахована пеня у сумі 60,53 грн за несвоєчасну сплату зобов`язань за ППР №1562205-2416-1321-UA46100170000077437 від 07 березня 2024 року.
По єдиному податку з фізичних осіб (код платежу 18050400) — заборгованість накопичилась у сумі 14 863,57 грн. Сума вказаного боргу виникла як наслідок невиконання відповідачем обов`язку зі сплати обов`язкових щомісячних авансових внесків, нарахованих на підставі його ж заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №9174575467 від 16 червня 2025 року. 
Зокрема, утворилася заборгованість у вигляді несплачених платежів по 1 600,00 грн за шість місяців 2025 року (липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень), а також платежів у новому розмірі по 1 729,40 грн за перший квартал 2026 року (січень, лютий, березень). До суми боргу також приєднано пеню у розмірі 75,37 грн за попередньою заявою №30889473 від 15 вересня 2023 року.
По військовому збору, що підлягає сплаті фізичними особами-підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування (код платежу 11011700) — заборгованість становить 7 394,10 грн. Вона сформувалася виключно з несплачених щомісячних авансових внесків у розмірі 800,00 грн за друге півріччя 2025 року (липень-грудень) та по 864,70 грн за перші три місяці 2026 року (січень-березень).
Судом також взято до уваги той факт, що порушення податкової дисципліни з боку відповідача має тривалий характер. Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі №380/4811/25 вже задовольнявся позов контролюючого органу до цього ж відповідача про стягнення податкового боргу за минулі роки.
З метою забезпечення погашення нововиниклої заборгованості, податковим органом сформовано та надіслано на офіційну адресу платника податкову вимогу форми «Ф» від 16 квітня 2024 року №0068658-1309-1301. 
Як підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором (ШКІ) №8160004700020, зазначена вимога вручена відповідачу особисто 16 січня 2025 року. Проте, заявлена до стягнення в межах цієї справи сума боргу добровільно відповідачем так і не була сплачена.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Зазначена норма Основного Закону встановлює безумовний, загальнообов`язковий та імперативний обов`язок кожного громадянина та суб`єкта господарювання брати участь у фінансовому забезпеченні функціонування держави.
Водночас, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Це гарантує платникам податків захист від свавільного втручання в їхні майнові права та вимагає від органів ДПС суворого дотримання законодавчих процедур.
Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та деталізує порядок їх адміністрування, є Податковий кодекс України (далі – ПК України).
Приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України закріплено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Цей обов`язок має первинний характер і не може бути проігнорований чи безпідставно відстрочений платником на власний розсуд.
У розвиток зазначеного положення, пунктом 36.1 статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. 
Отже, визначальними ознаками податкового боргу є факт остаточної узгодженості грошового зобов`язання та факт його несплати у законодавчо визначений граничний строк.
Досліджуючи правову природу заборгованості відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та орендної плати, суд виходить із такого. 
Відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, коли такий обов`язок прямо покладено на нього законом.
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків початку процедури оскарження. 
Матеріалами справи підтверджується, що контролюючим органом було правомірно винесено відповідні податкові повідомлення-рішення форми «Ф», які направлялися за податковою адресою відповідача. 
Відповідно до положень статті 56 ПК України, оскільки доказів оскарження вказаних рішень не надано, визначені у них суми грошових зобов`язань набули статусу узгоджених та є обов`язковими до сплати.
Стосовно заборгованості з єдиного податку з фізичних осіб та військового збору суд зазначає наступне. Абзацами першим та другим пункту 295.1 статті 295 ПК України визначено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Відповідно до пункту 295.2 статті 295 ПК України, нарахування авансових внесків здійснюється контролюючими органами безпосередньо на підставі заяви такого платника. Таким чином, обов`язок щодо щомісячної сплати авансових внесків виникає в силу прямої вказівки закону на підставі власноруч поданої платником заяви про обрання спрощеної системи оподаткування. Відтак, такі податкові зобов`язання формуються автоматично, вважаються остаточно узгодженими з моменту настання граничного строку їх сплати та жодним чином не залежать від факту здійснення господарської діяльності.
Оцінюючи правомірність нарахування пені, що становить значну частину заявленої суми, суд спирається на підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, згідно з яким пеня — це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена в установлені законодавством строки.
За правилами підпунктів 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України, пеня безальтернативно нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку його сплати. Пеня нараховується на суму податкового боргу із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення боргу або на день його погашення (залежно від того, яка з величин є більшою). Враховуючи тривалий та систематичний період несплати узгоджених зобов`язань відповідачем, нарахування пені в інтегрованих картках платника є правомірним законодавчим наслідком допущеного фінансового правопорушення.
Досліджуючи дотримання позивачем обов`язкової процедури досудового стягнення боргу, суд керується пунктом 59.1 статті 59 ПК України, яким передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.
Разом з тим, пункт 59.5 статті 59 ПК України встановлює правило: якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але борг не погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається. Погашенню підлягає вся сума податкового боргу, що існує на день погашення. 
З огляду на те, що податкова вимога форми «Ф» від 16 квітня 2024 року №0068658-1309-1301 вручена відповідачу особисто 16 січня 2025 року та залишилася невиконаною, у податкового органу не виникло процесуального обов`язку формувати нові вимоги на подальші щомісячні нарахування та пеню. Процедура досудового врегулювання визнається судом дотриманою у повному обсязі.
Наділяючи контролюючі органи відповідними владними повноваженнями, підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України закріплює право органів ДПС звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.
Механізм реалізації цього права деталізовано у статті 95 ПК України. Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності. 
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках здійснюється виключно за рішенням суду (пункт 95.3 статті 95 ПК України). Крім того, пункт 87.11 статті 87 ПК України імперативно визначає, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.
Перевіряючи доказову базу у справі, суд неухильно спирається на частину першу статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), яка визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Позивачем за допомогою належних, допустимих та достовірних письмових доказів повністю доведено правомірність нарахування податкових зобов`язань, наявність триваючого і непогашеного податкового боргу у розмірі 82 337,75 грн, а також дотримання процедури досудового стягнення. Своєю чергою, відповідач не надав жодних контррозрахунків чи доказів, які б спростовували доводи податкового органу, доводили б протиправність нарахувань або підтверджували факт добровільної сплати боргу до бюджету. 
Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги про примусове стягнення податкового боргу є законними, обґрунтованими та підлягають повному задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», контролюючі органи в частині стягнення сум податкового боргу звільняються від сплати судового збору. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов`язаних з розглядом справи (таких як залучення свідків чи проведення експертиз), до суду не надходило, згідно з правилами частини другої статті 139 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача та розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації/місця проживання: АДРЕСА_1 ) до бюджету податковий борг в сумі 82337 (вісімдесят дві тисячі триста тридцять сім) гривень 75 копійок.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 29 червня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.