Справа №760/10218/25
Провадження №1-кп/760/2739/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року  Солом`янський районний суд м. Києва 
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 
за участі сторін та інших учасників провадження
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
захисника - ОСОБА_4 

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження №22025011000000058 від 28.02.2025, за обвинуваченням 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, колишнього начальника відділу медичного забезпечення ГУ МВС України в АР Крим, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, - 

В С Т А Н О В И В:

Громадянин України  ОСОБА_5 , відповідно до наказу № 54 УМВС України в Миколаївській області від 24.06.2002 був прийнятий на службу в органах внутрішніх справ та призначений на посаду дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Центрального районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області, при цьому 01.07.2002 відповідно до наказу № 56 о/с УМВС України в Миколаївській області останньому було присвоєно спеціальне звання «капітан міліції», прийнявши присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до змісту якої він урочисто присягнув залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. Після чого, 15.07.2002, ОСОБА_5 було відряджено до Головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим та 18.07.2002 відповідно до наказу ГУ МВС України в АР Крим його було призначено на посаду інспектора відділу дільничних інспекторів міліції управління адміністративної служби міліції ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим. В подальшому, не пізніше 11.09.2003, ОСОБА_5 було призначено на посаду начальника відділу охорони здоров`я Головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим та 11.09.2003 відповідно до наказу № 482 о/с МВС України останньому було присвоєно спеціальне звання «майор міліції». 28.09.2007 відповідно до наказу № 1357 о/с МВС України ОСОБА_5 було призначено на посаду начальника відділу медичного забезпечення Головного управління МВС України в Автономній Республіці Крим та 30.09.2007 відповідно до наказу № 1241 о/с МВС України останньому було присвоєно спеціальне звання «підполковник міліції».
У подальшому, не пізніше 14.08.2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленими слідством особами ОСОБА_5 запропоновано перейти до незаконно створеного так званого «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим» (мовою оригіналу «Министерства внутренних дел по Республике Крым»), яке увійшло до складу «Міністерства внутрішніх справ російської федерації», та обійняти так звану посаду «начальника федеральної казенної установи охорони здоров`я «Медико-санітарної частини Міністерства внутрішніх справ російської федерації по Республіці Крим» (мовою оригіналу - «начальника федерального казенного учреждения здравоохранения «Медико-санитарной части Министерства внутренних дел российской федерации по Республике Крым»).
ОСОБА_5 , будучи громадянином України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою російської федерації так званого «Міністерства внутрішніх справ російської федерації по Республіці Крим», та призначення ОСОБА_6 на так звану посаду «тимчасово виконуючого обов`язки міністра» незаконно створеного «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим», а також проведення на території АР Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу російської федерації, маючи на меті сприяти представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території АР Крим та міста Севастополя, 14.08.2014 відповідно до наказу № 1036 о/с Міністерства внутрішніх справ російської федерації добровільно обійняв так звану посаду «начальника федеральної казенної установи охорони здоров`я «Медико-санітарної частини Міністерства внутрішніх справ російської федерації по Республіці Крим», без підпорядкування Міністру внутрішніх справ України, який було створено окупаційною владою російської федерації з метою реалізації власної окупаційної політики на тимчасово окупованій території України в АР Крим за адресою: бульвар ім. Івана Франка, буд. 9, м. Сімферополь, АР Крим. 
Перебуваючи на вищевказаній посаді до теперішнього часу громадянин України ОСОБА_5 виконує функції незаконно створеного окупаційною владою російської федерації правоохоронного органу, діяльність якого спрямована на забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоду інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.
Отже, допомога ОСОБА_5 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів внутрішніх справ російської федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території АР Крим призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.
Таким чином, за викладених вище обставин громадянин України ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, тобто умисного діяння вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, враховує необхідність забезпечення особливого значення охорони прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура, в контексті приписів ст. 2 КПК України, з дотриманням усіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Суд також враховує, що наведені особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Статтею 297-5 глави 24-1 КПК України встановлений порядок вручення процесуальних документів підозрюваному при здійсненні спеціального досудового розслідування.
Повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом. Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.
На підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), останній показань суду не надавав, клопотань на адресу суду також не надходило.
Відповідно до ухвали суду від 09.10.2025 постановлено здійснювати розгляд у вказаному кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.111 КК України.
Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.
Аналіз наявних в матеріалах справи документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_5 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, мав можливість отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, а також бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самостійно захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно для нього. Зазначене узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_5 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.
Вказані висновки також ґрунтуються на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985, «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, та так само свідчать про його наміри ухилення від кримінальної відповідальності.
У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Водночас, це кримінальне провадження здійснювалось з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 , в ході судових засідань неодноразово зазначав на відсутність прямих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, захисник додав, вина ОСОБА_5 , як і факт вчинення кримінального правопорушення не доведена, а тому, захисник просив виправдати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, умисного діяння вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, доведена такими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом:
- даними повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 111 КК України начальника Департаменту захисту національної державності СБ України від 06.04.2017 №5/3/4-5696, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 є діючим співробітником незаконно створеного правоохоронного органу на території тимчасово окупованої території АР Крим;
- даними листа Офісу Президента України від 17.10.2024 № 48-01/1721, відповідно до якого, матеріали, щодо припинення громадянства України ОСОБА_5 згідно із поданої ним заяви або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили;
- даними листа Державної прикордонної служби України від 21.10.2024 №19-72551/18/24-Вих, відповідно до якого відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_5 , в період з 01.01.2019 по 21.10.2024, в Базі даних не виявлено;
- даними протоколу огляду від 15.01.2025 з додатком у вигляді DVD-R диску, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 здійснює діяльність в інтересах рф, а саме перебуває на посаді «Начальника Федерального казенного учреждения здравоохранения «Медико-санитарная часть Министерства внутренних дел рф по Республике Крым» полковник внутренней службы (мовою оригіналу); 
- даними протоколу огляду відкритих інтернет-ресурсів від 23.11.2024 з додатками у вигляді скрін-шотів та DVD-R диску, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 перебуває на посаді «начальника ФКУЗ «МСЧ МВД по Республике Крым» (мовою оригіналу);
- даними протоколу огляду відкритих інтернет-ресурсів від 25.11.2024 з додатками у вигляді скрін-шотів, в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, з 06.02.2020 по теперішній час обіймає так звану посаду начальника незаконно утвореного «Федеральное казенное учреждения здравоохранения «Медико-санитарная часть Министерства внутренних дел российской федерации по Республики Крым»» (мовою оригіналу), що розташоване за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, бульвар ім. Івана Франка, буд. 9, маючи звання «полковника внутрішньої служби»;
- даними висновку судово-портретної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 14.05.2025 №191/1, відповідно до якого встановлено, що у наданому на дослідження електронному файлі та у зображенні особи, наданому у якості порівняльного зразку, особовій картці Державної міграційної служби України, зображена одна й сама особа, ОСОБА_5 ;
- даними анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон згідно якого ОСОБА_5 має паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області та 05.03.2014 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 . Згідно з положеннями Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III, який визначає підстави і порядок набуття та припинення громадянства України, законодавство у цій сфері ґрунтується на принципах: єдиного громадянства, якщо громадянин України набув громадянство іншої держави, то у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України; неможливості позбавлення громадянина України громадянства України; визнання права громадянина України на зміну громадянства; збереження громадянства України незалежно від місця проживання (ст. 2). Датою припинення громадянства України є дата видання відповідного Указу Президента України (ст. ст.18 та 19). Громадянин України, який подав заяву про вихід з громадянства України або щодо якого оформляється втрата громадянства, до видання Указу Президента України про припинення громадянства України користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України (ст.20). За Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (ч. 4 ст. 5), примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України. Суд при цьому бере до уваги, що законодавство рф визначає підстави набуття та припинення громадянства рф, проте не може вирішувати питання припинення громадянства іншої країни, в тому числі України. Таким чином, враховуючи приписи ст. 4 Конституції України, ст. ст. 2, 18 та 19 Закону України «Про громадянство України», ч. 4 ст. 5 Закону №1207, дотримуючись проголошеного в Україні визнання права громадянина України на зміну громадянства у встановленому порядку, ОСОБА_5 на час поставлених йому у провину подій був громадянином України незалежно від місця його проживання. Примусове автоматичне набуття ним як громадянином України, який проживає на тимчасово окупованій території, громадянства рф не визнається Україною, відтак не може бути підставою для втрати ним громадянства України. Через оголошену ОСОБА_5 у межах даного провадження підозру у вчиненні злочину не допускається і її вихід із громадянства України. Фактичне набуття ОСОБА_5 громадянства рф не впливає на зміст його правових відносин з Україною, за якими він визнається лише громадянином України.
Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд, розглядаючи кримінальне провадження відповідно до вимог ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведеною у повному обсязі, а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 111 КК України, тобто умисного діяння вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України. 
Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребують доказуванню в межах даного провадження та викладені у обвинуваченні, факти про те, що рф тимчасово окупувала частину території України - АР Крим, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року, а також анексувала цю частину території України, які за хронологією подій пов`язані із прийняттям відповідних нормативних актів рф, а також «нормативних актів» самопроголошених суб`єктів на території України в АР Крим, законність яких не визнається державою Україна, що приймаються судом до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, скоєного внаслідок прийняття таких актів; встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; засуджені міжнародними актами колективного реагування.
Здійснення ОСОБА_5 конкретних дій від імені російської федерації свідчить про те, що обвинувачений забезпечував становлення та зміцнення окупаційної влади рф з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим.
При призначенні покарання суд, згідно із вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, тривалий період часу вчиняв умисний, закінчений, особливо тяжкий злочин, його ставлення до вчиненого, який свідомо розірвавши всі правові стосунки з державою, громадянином якої він є, обіймаючи посаду колишнього начальника відділу медичного забезпечення ГУ МВС України в АР Крим, здійснював допомогу іноземній державі та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України.
Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження, позицій державного обвинувачення та захисту, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється, зокрема, за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 засуджується за вчинення особливо тяжкого злочину, має спеціальне звання «підполковник міліції», тому на підставі ст. 54 КК України необхідно позбавити останнього цього звання.
Арешт майна накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.03.2025 на наступне майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 179.2, житловою площею (кв.м): 104.0, площею земельної ділянки (кв.м): 506; земельну ділянку за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, Цюрупинська міська рада, кадастровий номер: 6525010100:23:007:0024, площею 1.5890 га.; земельну ділянку за адресою: Молодіжненська селищна рада, СТ "Аграрник", ділянка №1636, кадастровий номер: 0124755600:04:001:0896, площею 0.0495 га.; земельну ділянку за адресою: с. Родникове, вул. Б. Хмельницького, 4, кадастровий номер: 0124785800:01:002:0292, площею 0.1120 га.; легковий автомобіль марки та моделі «SUBARU FORESTER», рік випуску 2013, номер та серія знака: НОМЕР_5, номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , код кольору-колір: 11 білий, залишити без змін.
Також, суд вважає за необхідне, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 розмір витрат на проведення судових експертиз, а саме: на залучення експерта для проведення судово-портретної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 14.05.2025 №191/1, що складають 9359 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 70 ( сімдесят) коп..
Речові докази у вигляді оптичних дисків залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2025 відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 124, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст.59, ч.1 ст.111 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.111 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 13 (тринадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 , спеціального звання «підполковник міліції».
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати, в сумі 9359 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 70 ( сімдесят) коп. за проведення експертизи.
Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.03.2025 на наступне майно: житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 179.2, житловою площею (кв.м): 104.0, площею земельної ділянки (кв.м): 506; земельну ділянку за адресою: Херсонська область, Цюрупинський район, Цюрупинська міська рада, кадастровий номер: 6525010100:23:007:0024, площею 1.5890 га.; земельну ділянку за адресою: Молодіжненська селищна рада, СТ "Аграрник", ділянка №1636, кадастровий номер: 0124755600:04:001:0896, площею 0.0495 га.; земельну ділянку за адресою: с. Родникове, вул. Б. Хмельницького, 4, кадастровий номер: 0124785800:01:002:0292, площею 0.1120 га.; легковий автомобіль марки та моделі «SUBARU FORESTER», рік випуску 2013, номер та серія знака: НОМЕР_5, номер кузова (VIN): НОМЕР_3 , номер двигуна: НОМЕР_4 , код кольору-колір: 11 білий, залишити без змін.
Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2025 відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Речові докази у вигляді оптичних дисків залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя          ОСОБА_1