Справа № 579/438/26
2/579/402/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді - Моргуна О.В.,
за участі секретаря судового засідання - Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Кролевецький відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про зміну способу і порядку виконання судового рішення,- 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , звернувся до суду та просить змінити спосіб виконання судового рішення, а саме замість стягнення 33% з усіх видів доходів встановити фіксований розмір аліментів або 1/8 частину доходу (на розсуд суду). Зобов`язати орган ДВС здійснювати утримання відповідно до нового порядку.
Ухвалою Кролевецького районного суду від 24 лютого 2026 року у справі № 576/134/26 виділено в самостійне провадження заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення (а.с.16), справу №579/438/26 про зміну способу та порядку виконання судового рішення передано іншому складу суду (а.с.19,21), який розглядає справу. 
Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи (а.с.38-63), у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.
Представник третьої особи Кролевецький відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України при вирішенні позову покладається на розсуд суду (а.с.75).
Позивач відповіді на відзив до суду не подав.
У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
По справі встановлено, що рішенням Кролевецького районного суду від 3 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дружину в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом ч.3 ст.181 СК України способами утримання дитини є стягнення у частці від доходу матері чи батька або у твердій грошовій сумі.
При цьому право на зміну способу утримання дитини належить одержувачу аліментів. 
Позивач, звертаючись до суду з позовом, просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду від 03.12.2019 року, та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей за змістом позову «змінити спосіб виконання судового рішення, замість стягнення 33% з усіх видів доходів встановити фіксований розмір аліментів або 1/8 частину доходу (на розсуд суду)».
Доводи позивача суд не приймає до уваги з тих підстав, що згідно з рішенням суду від 03.12.2019 року аліменти з ОСОБА_1 стягуються у частці від його доходу, а за змістом ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів може бути змінений за рішенням суду лише за позовом одержувача аліментів.
У зв`язку із зазначеним, враховуючи положення ч.3 ст.181 СК України, за приписами якої право вибору способу стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів, вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів не підлягають задоволенню.
За змістом ч. 1 ст. 435 ЦПК України суд за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Виходячи з викладеного, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами ЦПК України та СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Суд не вбачає підстав для задоволення позову з мотивів та у спосіб, який просить позивач.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
У рішенні Європейського суду з прав людини від «Гусєв проти України» від 14 січня 2021 року (скарга № 25531/12) було констатовано порушення права на справедливий суд через зміну судом правової кваліфікації позову, що призвело до відмови в його задоволенні. Європейський суд з прав людини вказав на відсутність чітких підстав для зміни правової кваліфікації позову апеляційним судом. До того ж внаслідок перекваліфікації в позові було відмовлено. Заявнику безпідставно не надали можливості подати відповідні докази та аргументи з огляду на зміну правової кваліфікації. Такі дії суду суперечать вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо: справедливості цивільного провадження; принципу змагальності судового процесу.
Отже, принцип jura novit curia, з одного боку, підлягає безумовному застосуванню: суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача. З іншого боку, перекваліфіковуючи позов за цим принципом, суд може порушити право на справедливий суд як щодо відповідача, так і щодо позивача. У таких умовах слід зважати на принцип змагальності та рівності сторін. Сторін не можна позбавляти права на аргументування своєї позиції в умовах нової кваліфікації.
Зазначений висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 485/1500/21 (провадження № 61-15251св23).
У ч.1 ст.192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів. 
Таким чином, позивач у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом може звернутись до суду про зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням Кролевецького районного суду від 03 грудня 2019 року у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, тобто може просити суд зменшити розмір частки його доходів, яка стягується як аліменти на утримання дітей.
Однак позивач не просив суд зменшити розмір аліментів. 
В провадженні Кролевецького районного суду знаходиться справа № 576/134/26 за позовом ОСОБА_1 за змістом позовних вимог, серед іншого і про зменшення розміру аліментів. 
Згідно ч. 1 ст. 13 СК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанні судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).
Правові норми та судова практика мають застосовуватися таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. 
Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2023 у справі № 752/2177/22 (провадження № 61-4447св23) доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).
Суди у цивільних справах не оцінюють професійність, якість чи своєчасність правової допомоги, яка перешкодила особі, якій вона надається, отримати ефективний доступ до суду (див. ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 554/4001/17, провадження № 61-20093ск21).
Матеріали справи не містять доказів та й доводів, які б свідчили про наявність перешкод для ОСОБА_1 щодо своєчасного звернення за професійною правничої допомогою.
Тобто час такого звернення залежав виключно від його волевиявлення.
Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Щодо вимог про зобов`язання органу ДВС здійснювати утримання відповідно до нового порядку.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем не надано доказів того , що його права та інтереси не визнаються або оспорюються Кролевецький відділом державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Інші доводи позивача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 180- 183, 192 Сімейного кодексу України, статтею 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., суд, - 
у х в а л и в:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , третя особа Кролевецький відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м.Кролевець, вул. Європейська, 5, про зміну способу і порядку виконання судового рішення
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.
Повне рішення суду складено 11 травня 2026 року. 

Суддя	  	О.  В.  Моргун