Справа № 303/3367/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/506/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката Пензеника В. І. на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 605 грн 60 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 318645 від 03.05.2025 та постанови судді від 08.07.2025 вбачається, що 03.05.2025 о 01 год 52 хв у м. Мукачеві на вул. Івана Раковського, 32, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Пензеник В. І. просить скасувати постанову суду від 08.07.2025 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що постанову винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване рішення про визнання ОСОБА_2 винним та накладення на нього адміністративного стягнення. ОСОБА_2 під час перебування у закладі охорони здоров`я здав сечу для аналізу, однак поліцейський примусив його вилити таку. При цьому намагався виконати вимоги поліцейського, тобто ухилення від проходження огляду не було. Неможливість завершення огляду, була пов`язана з відсутністю фізіологічної можливості повторно здати сечу для аналізу. Заперечує факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, так як на вимогу поліцейського погодився пройти медичний огляд, проїхавши до відповідного медичного 
-2-

закладу, де з фізіологічних причин, не зміг надати сечу для дослідження. Зважаючи на відсутність умислу на не здачу для аналізу сечі, не відібрання іншого зразку біологічного середовища, а також враховуючи ту обставину, що з моменту озвучення працівниками поліції пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, та до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 жодного разу не висловив відмову від проведення щодо нього медичного огляду. В матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_2 для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Будучи неодноразово належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисник-адвокат Пензеник В. І. на розгляд справи щодо ОСОБА_2 не з`явилися. Останні рухом справи не цікавилися, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Пензеника В. І., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст. 268, 271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

-3-

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція №1452/735) ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції № 1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 03.05.2025 о 01 год 52 хв у м. Мукачеві на вул. Івана Раковського, 32, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 318645 від 03.05.2025, зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; копією постанови серії ЕНА № 4639124 від 03.05.2025; розпискою про залишення на зберігання транспортного засобу; відеозаписом з нагрудних бодікамер поліцейських. 
Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

-4-

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський 1 взводу 4 роти УПП батальйону УПП в Закарпатській області Сідор В. В. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_2 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження. 
Крім того, апеляційний суд оглянув відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , відносно якого у поліцейських були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, за його згоди був доставлений до закладу охорони здоров`я. У лікарні йому було запропоновано здати біологічне середовище, натомість ОСОБА_2 надав ємність з речовиною, яка була прозорого кольору, що викликало в інспектора поліції обґрунтовані сумніви у тому, що ця речовина є сечею. Інспектором поліції було знову запропоновано ОСОБА_2 здати біологічне середовище, та надано йому достатньо часу для цього. До того ж, факт підміни рідини ОСОБА_2 не заперечував, однак в подальшому здавати біоматеріал відмовився, обґрунтувавши це фізіологічними причинами.
Оскільки ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не відібрання у нього іншого біологічного середовища для дослідження та відсутність направлення, не свідчить про недотримання співробітниками поліції вимог вказаної Інструкції.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся проходити огляд на стан сп`яніння, апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки такі повністю спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Поведінка ОСОБА_2 у закладі охорони здоров`я свідчила про його явне небажання проходити такий огляд у передбаченому законом порядку
Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції відносно ОСОБА_2 , й оскарження таких дій та їх наслідків. 
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
Таким чином, досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззаперечну винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставились йому за провину.
Доводи апеляційної скарги не спростовують доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що дає обґрунтовані підстави вважати, що такі спрямовані виключно на уникнення ОСОБА_2 , адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.
-5-

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника-адвоката Пензеника В. І. не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Крім того, адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема відповідно до санкції цієї статті передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката Пензеника В. І. задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Пензеника В. І. залишити без задоволення, а постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2025 щодо ОСОБА_3 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя