Справа № 686/24764/25
2/683/115/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
в складі:
головуючого – судді Завадської О.П.
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинів Хмельницької області цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, 

встановив:

У серпні 2025 року товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (надалі ТДВ «СГ «ОБЕРІГ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 9374,30 грн, з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу 5052,33 грн; інфляційні втрати 1110,67 грн; пеня 2914,80 грн; три відсотки річних 296,50 грн, та стягнути 2422,40 грн судового збору, 7300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначає, що 27 лютого 2021 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, власникам завдано матеріальних збитків. Відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200566075. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в узгодженому розмірі страхового відшкодування у сумі 5052,33 грн. Враховуючи, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, а тому страховик після виплати страхового відшкодування звернувся до суду в порядку регресу з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача штрафні санкції (інфляційні втрати, пеню, три відсотки річних) за період з 13 вересня 2023 року по 27 серпня 2025 року.
Представник позивача направив до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, також просив здійснювати судовий розгляд без його участі в заочному порядку.
Відповідач кілька разів відкладав судові засідання з різних причин, в останнє судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяв по суті не подавав, клопотань не заявляв.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року справу передано за територіальною підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2026 року постановлено заочний розгляд.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає часковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27 лютого 2021 року о 15 год 30 хв, керуючи автомобілем марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Кубанська Україна, 33 м. Києва, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, після чого залишив місце події, чим порушив п.п. 10.1, 14.1, 2.10 (а) Правил дорожнього руху.
Постановою Деснянського районого суду м. Києва від 26 березня 2021 року (справа №754/4167/21, провадження №3/754/1844/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.
На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» згідно полісу ЕР-200566075, строк дії якого становив період з 13 липня 2020 року по 12 липня 2021 року.
Актом огляду колісного транспортного засобу FORD SCORPIO, державний номерний знак НОМЕР_3 , описано пошкодження та відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ склала 8113,74 грн.
Згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 09 квітня 2021 року між потерпілою стороною та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 5052,33 грн. 
На підставі страхового акту №27160/1 від 12 квітня 2021 року потерпілій стороні здійснено виплату суми страхового відшкодування у розмірі 5052,33 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6639 від 13 квітня 2021 року.
05 листопада 2021 року за №27160/27160/0 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про виплату грошових коштів, яка залишилась невиконаною.
Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (стаття 2 Закону № 1961-IV).
Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Підпунктом «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2021 року встановлено обставини того, що відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, самовільно залишив місце пригоди.
Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач поніс витрати страхового відшкодування у розмірі 5052,33 грн. Враховуючи, що відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь позивача.
При цьому, суд зауважує, що відповідач жодним чином не спростовував вимоги позивача щодо вказаної суми та інші обставини, не надавши до суду відзиву або доказів, які б підтверджували відсутність вини в його діях в рамках цих правовідносин.
Враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, вимога позивача про стягнення з відповідача розміру страхового відшкодування у розмірі 5052,33 грн, є обґрунтованою, доведеною, а відтак підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд приходить до наступних висновків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
За ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Отже, суд приходить до висновку, що відповідальність відповідача, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає саме з моменту набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СГ «Оберіг» майнової шкоди та можливість застосування до неї цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.
Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 квітня 2022 року у справі №447/2222/20.
Отже, виходячи із зазначених обставин, відсутні підстави до задоволення позову в цій частині.
Згідно ч.ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №34518 від 27 серпня 2025 року.
Оскільки позовні вимоги ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1308,10 грн (2422,40 грн х 54 % (5052,33 грн х 100% : 9374,33 грн) : 100%).
Також позивач просить стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7300,00 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір від 16 липня 2025 року про надання професійної правничої допомоги, укладений ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з адвокатом Войціховським А.В.; акт прийому-передачі наданих послуг №27160 від 29 серпня 2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу (ознайомлення та аналіз документів страхової справи – 1460,00 грн; надання консультацій і роз`яснень з правових питань – 730,00 грн; складання позовної заяви – 4380,00 грн; підготовка додатків, підписання та направлення документів – 730,00 грн).
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Зваживши ступінь складності справи, ціну позову та надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги поза судовим засіданням, враховуючи принцип співмірності суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, 

ухвалив:

Позов товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769) суму виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 5052,33 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769) витрати на на правову допомогу в розмірі 1000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» (місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769) судовий збір у розмірі 1308,10 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14, код ЄДРПОУ 39433769;
відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя