КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/11019/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/208/26

02 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.
при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2026 року, постановлене під головуванням судді Одарюка М.П. у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця, -
в с т а н о в и в:
У березні 2026 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярушевською Т. І. 09 грудня 2025 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 367/942/17, виданого 26 листопада 2025 року Ірпінським міським судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 30 780,00 доларів США, що станом на день постановлення судового рішення згідно з курсом НБУ складає 1 292 144,40 грн.
Заявник зазначав, що боржник ОСОБА_1 є фізичною особою, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , тобто поза межами виконавчого округу міста Києва, у якому здійснює діяльність приватний виконавець Ярушевська Т. І.
На думку заявника, виконавче провадження відкрито з порушенням правил територіальної юрисдикції приватного виконавця, оскільки до заяви про примусове виконання рішення стягувачем не було додано доказів проживання, перебування, роботи боржника у місті Києві або доказів знаходження майна боржника у межах виконавчого округу міста Києва.
З урахуванням уточнених вимог ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. щодо вчинення виконавчих дій з порушенням територіальної юрисдикції у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про стягнення з боржника основної винагороди від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про арешт коштів боржника від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про арешт майна боржника, а саме транспортного засобу VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі НОМЕР_2 , від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. про арешт всього нерухомого майна боржника від 11 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2026 рокувідмовлено у задоволені скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 21 квітня 2026 року скаржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу на дії приватного виконавця задовольнити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у виконавчому листі було зазначено місце проживання боржника.
Вказує на те, що суд першої інстанції поклав в основу свого висновку те, що у заяві про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 було вказано розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , який нібито відкрито в АТ КБ «ПриватБанк». Однак така обставина не підтверджена будь-якими належними та допустимими доказами, а посилання стягувача на наявність відкритого банківського рахунку в АТ КБ «ПриватБанк», на думку апелянта, є нічим іншим, як створенням штучних умов для приховування незаконних дій приватного виконавця.
В судове засідання з`явився представник  ОСОБА_1 адвокат Гапека Т.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. 
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярушевська Т.І. про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку. Відповідно до даних, розміщених на сайте АТ «Укрпошта» за трек номером 067181168746, поштова кореспонденція була вручена адресату 29.05.2026 за довіреністю.
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін. 
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2024 року у справі № 367/942/17 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аванс у розмірі 30 780,00 доларів США, що станом на день постановлення судового рішення згідно з курсом НБУ складає 1 292 144,40 грн, а також судовий збір у розмірі 8 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2024 року змінено та викладено абзац другий його резолютивної частини у новій редакції, згідно з якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 30 780,00 доларів США, що станом на день постановлення судового рішення згідно з курсом НБУ складає 1 292 144,40 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
26 листопада 2025 року Ірпінським міським судом Київської області видано виконавчий лист № 367/942/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 30 780,00 доларів США, що станом на день постановлення судового рішення згідно з курсом НБУ складає 1 292 144,40 грн.
З постанов приватного виконавця вбачається, що боржником є ОСОБА_4 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Стягувачем є ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
09 грудня 2025 року представник стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Т.І. із заявою про прийняття виконавчого листа до виконання.
У заяві про прийняття виконавчого листа до виконання представник стягувача просив прийняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий 26 листопада 2025 року Ірпінським міським судом Київської області у справі № 367/942/17, вжити заходів щодо звернення стягнення на кошти боржника, а також зазначав, що йому достовірно відомо про наявність у боржника відкритих рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» у місті Києві.
У заяві також зазначено реквізити боржника, зокрема IBAN у АТ КБ «ПриватБанк».
Разом із тим матеріали справи не містять банківської виписки, довідки банку, договору банківського рахунку, платіжного документа, офіційної відповіді банківської установи або іншого документа чи копії документа, які б підтверджували факт відкриття такого рахунку боржником, належність такого рахунку боржнику та знаходження майна боржника, зокрема грошових коштів на рахунку, у межах виконавчого округу міста Києва.
09 грудня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ярушевською Т. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5.
Цього ж дня приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про арешт коштів боржника, а також постанову про арешт майна боржника - транспортного засобу VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі НОМЕР_2 .
11 грудня 2025 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також постанову про арешт всього нерухомого майна боржника.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції посилався на те, що матеріали справи не містять, а скаржником не надано доказів того, що він проживає в АДРЕСА_1 .
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження та складовою права особи на справедливий суд. Водночас обов`язковість виконання судового рішення не звільняє органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень, від обов`язку діяти виключно у спосіб, у межах повноважень та з дотриманням процедури, визначених законом.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
За змістом статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними, скасовує рішення виконавця та зобов`язує усунути порушення.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках - на приватних виконавців.
Частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Абзацом другим частини другої статті 24 цього Закону встановлено, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, законодавець розмежовує місце прийняття приватним виконавцем виконавчого документа до виконання та територію вчинення виконавчих дій після належного відкриття виконавчого провадження.
Право приватного виконавця вчиняти виконавчі дії на всій території України виникає лише у виконавчому провадженні, яке відкрито приватним виконавцем у межах його виконавчого округу, тобто за наявності однієї з передбачених частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для прийняття виконавчого документа до виконання.
Відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Пунктом 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, які ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження.
Разом з тим цим же пунктом Інструкції передбачено спеціальне правило для випадків пред`явлення виконавчого документа за місцезнаходженням майна боржника: до заяви про примусове виконання рішення додається документ або копія документа, який підтверджує, що майно боржника, зокрема грошові кошти на рахунках у банках або інших фінансових установах, знаходиться на території, на яку поширюється компетенція відповідного органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.
З наведеного вбачається, що право стягувача зазначити у заяві відомості про рахунок боржника не є тотожним праву пред`явити виконавчий документ будь-якому приватному виконавцю лише на підставі такого твердження.
Якщо виконавчий документ пред`являється саме за місцезнаходженням майна боржника, наявність такого майна у межах відповідного виконавчого округу має бути підтверджена документом або копією документа, доданими до заяви про примусове виконання рішення.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в цій справі приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярушевська Т. І. не мала належних підстав для прийняття виконавчого документа до виконання.
Боржник ОСОБА_1 є фізичною особою, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Місто Ірпінь Київської області не входить до виконавчого округу міста Києва, в межах якого здійснює діяльність приватний виконавець Ярушевська Т. І.
Доказів того, що боржник проживає, перебуває або працює у місті Києві, до заяви про примусове виконання рішення не додано, матеріали справи таких доказів не містять.
Виконавчий лист № 367/942/17, виданий 26 листопада 2025 року Ірпінським міським судом Київської області, також не містить відомостей про конкретне майно боржника, розташоване у місті Києві.
Посилання представника стягувача у заяві про прийняття виконавчого листа до виконання на те, що йому достовірно відомо про наявність у боржника рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» у місті Києві, саме по собі не є документом або копією документа, який підтверджує місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу приватного виконавця.
Матеріали справи не містять жодного належного документа, з якого можливо було б встановити факт існування такого рахунку боржника, належність цього рахунку саме ОСОБА_1 , а також знаходження відповідного майна боржника у межах виконавчого округу міста Києва.
Зазначення у заяві представником стягувача певних банківських реквізитів боржника не змінює цього висновку, оскільки такі відомості не підтверджені жодним зовнішнім документом, не містять інформації про джерело їх отримання та не дають можливості перевірити, чи існував відповідний рахунок на час пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі не йдеться про обов`язок стягувача доводити фактичну наявність грошових коштів на рахунку боржника або їх залишок.
Колегія суддів враховує, що інформація про фактичний залишок коштів на банківських рахунках може бути обмеженою у доступі та становити банківську таємницю. Однак відсутність обов`язку доводити фактичний залишок коштів не означає відсутності обов`язку підтвердити саме ту обставину, яка визначає місце виконання рішення, - наявність майна боржника у межах виконавчого округу приватного виконавця.
Отже, для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва стягувач не повинен був доводити, що на рахунку боржника є достатня сума коштів для погашення боргу, але мав надати документ або копію документа, який підтверджує, що майно боржника, зокрема грошові кошти на рахунку в банку саме знаходиться у межах виконавчого округу міста Києва.
Таких доказів матеріали справи не містять.
Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та помилково ототожнив зазначення у заяві стягувача відомостей про можливу наявність у боржника рахунку з документальним підтвердженням місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу приватного виконавця.
Такий висновок суду першої інстанції не відповідає змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 за відсутності належних підстав для прийняття виконавчого документа до виконання свідчить про порушення приватним виконавцем правил територіальної юрисдикції та встановленого законом порядку примусового виконання рішення.
Колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що відмова у задоволенні скарги відповідає принципу обов`язковості судового рішення.
Обов`язковість судового рішення не заперечується та не ставиться під сумнів. Разом з тим право стягувача на виконання судового рішення має реалізовуватися у спосіб, передбачений законом. Скасування незаконно винесених постанов приватного виконавця не звільняє боржника від виконання судового рішення та не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання належному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю за місцем проживання боржника чи за належно підтвердженим місцезнаходженням майна боржника.
Водночас допущене приватним виконавцем порушення правил прийняття виконавчого документа до виконання впливає на права боржника як сторони виконавчого провадження, оскільки саме на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження в подальшому було винесено постанови про стягнення основної винагороди, визначення мінімальних витрат, арешт коштів, арешт майна, звернення стягнення на доходи та арешт всього нерухомого майна боржника.
Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 є незаконною, оскільки винесена приватним виконавцем за відсутності підтверджених підстав для прийняття виконавчого документа до виконання, похідні постанови, винесені у межах цього виконавчого провадження, також підлягають скасуванню.
До таких постанов належать: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09 грудня 2025 року, постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 09 грудня 2025 року, постанова про арешт коштів боржника від 09 грудня 2025 року, постанова про арешт майна боржника від 09 грудня 2025 року, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11 грудня 2025 року та постанова про арешт всього нерухомого майна боржника від 11 грудня 2025 року.
Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду про можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання за місцезнаходженням майна боржника не спростовує правильності наведених висновків апеляційного суду.
Колегія суддів виходить з того, що сама по собі можливість відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем за місцезнаходженням майна боржника не заперечується. Однак у кожному конкретному випадку така підстава має бути належно підтверджена матеріалами, поданими разом із заявою про примусове виконання рішення.
У цій справі відповідне документальне підтвердження відсутнє.
Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення скарги, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2026 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ярушевська Тетяна Ігорівна, на дії та рішення приватного виконавця - задовольнити.
Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни щодо вчинення виконавчих дій з порушенням територіальної юрисдикції у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про стягнення з боржника основної винагороди від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про арешт коштів боржника від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про арешт майна боржника, а саме транспортного засобу VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі НОМЕР_2 , від 09 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ярушевської Тетяни Ігорівни про арешт всього нерухомого майна боржника від 11 грудня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 06 липня 2026 року

Головуючий: Судді: