308/5835/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю ОСОБА_1 , його захисника Попик В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатські області відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 та ст.124 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли адміністративні справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (справа №308/5835/26 провадження №3/308/2078/26) та ст.. 124 КУпАП (справа №308/5837/26 провадження №3/308/2080/26).
Згідно ст.. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
За наведеного вважаю за можливе проводити спільний розгляд справ.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 640142 від 13.04.2026 : 13.04.2026 о 21.20 годині ОСОБА_1 в с. Оноківці, по вул. Олега Куцини, 27, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер 6810, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 640156 від 13.04.2026: 13.04.2026 о 21.20 годині ОСОБА_1 в с. Оноківці, по вул. Олега Куцини, 27, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на бордюр. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив п.12.1 ДПР, водій ТЗ не врахував безп. швид. руху особл вантажу , стан ТЗ; п. 13.1 водій не залежно від швидкості руху, дожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану Т/З повинен дотримуватися безпечної дистанції, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.
Захисником Попик В.В. в судовому засідання подано письмові заперечення на протоколи про адміністративні правопорушення та просив врахувати їх при розгляд справи.
Зазначив, що учасником ДТП та відповідно і водієм ТЗ «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не був. Зазначив, що фактично такою особою був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відеозаписами із бодікамери поліцейського, що містяться в матеріалах справи. 
ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що у вказаний у протоколі дату та час на місці ДТП не був, транспортним засобом таким взагалі не керував, та не проходив огляд на стан сп`яніння на місці події 13.04.2026. Зазначив, що в селі Довге, дійсно проживає ОСОБА_1 , який є іншого року народження та проживає за іншою адресою. 
В судовому засіданні зазначений в матеріалах провадження власник ТЗ «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 зазначав, що особа присутня в судовому засіданні не є водієм транспортного засобу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що суд повинен своєчасно, повно, всебічно та об`єктивно з`ясовувати обставини справи. Для правильного вирішення справи необхідно, щоб були дотримані вимоги щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 256 КУпАП.
У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка вчинила правопорушення, має право подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підпису. Власноручно викладені цією особою пояснення та зауваження додаються до протоколу, про що до нього вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення та/або зауваження. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дати пояснення і підписати протокол у ньому робиться запис про це. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обв`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідност.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).
Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа: -керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; -або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан; -або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до ст.. 124 КУпАП, передбачено відповідальність за: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. 
Натомість у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні об`єктивні дані, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, які б підтверджували факт керування саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортним засобом за обставин, наведених в протоколах, а надані суду докази не спростовують доводів сторони захисту.
Згідно пояснень власника транспортного засобу винуватцем ДТП був інший чоловік, однак ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не був на місці пригоди 13.04.2026.
Окрім того, згідно відеозапису з бодікамер поліцейського, поліцейський пропонує пройти огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вказує що саме він був учасником ДТП, останній на проходження огляду погоджується. 
Після завершення процедури огляду та фіксування результатів, поліцейський вказує на те, що відносно ОСОБА_1 будуть складено протокол за ст.. 130 та 124 КУпАП, та запитує чи є у останнього посвідчення водія та констатує що таке при ньому відсутнє.
З досліджених в судовому засіданні відеозаписів явно видно, що на місці події протоколи та при складанні матеріалів знаходиться інша особа, ніж та яка з`явилась в судове засідання. При цьому на відеозаписі чітко зазначається особу як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..
Також згідно долученої довідки з травмпункту КНП «ЦМКЛ» Ужгородської міської ради талон№5101/681 13.04.2026 року звернувся ОСОБА_1 , 04.02.1957 року за адресою АДРЕСА_2 .
Поряд із цим згідно протоколу про адміністративне правопорушення вказано що особу встановлено: посвідченням водія: НОМЕР_3 .
Яке згідно долучених до матеріалів справи відомостей належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .
При цьому, згідно наданих стороною захисту витягів з реєстру територіальної громади Довжанська селищна територіальна громада в селище Довге, Хустського району, значиться зареєстрованими ОСОБА_1 , 04.02.1957 року за адресою АДРЕСА_2 , а також ОСОБА_1 , 07.04.1957 року за адресою АДРЕСА_1 .
Суд враховуючи вищезазначені обставини, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, відеозаписи з бодікамери поліцейського, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Із аналізу наведених доказів та норм законодавства, суду не надано переконливих доказів керування саме ОСОБА_1 , 07.04.1957 року 13.04.2026 о 21.20 в с. Оноківці, по вул. Олега Куцини, 27, транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним ДТП. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, натомість відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції інспекторів, які причетні до складання протоколів про адміністративне правопорушення. Як зазначено судом згідно відеозапису неможливо визначити обставини події та чутно заперечення осіб проти того, що саме чоловік був за кермом автомобіля.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, …. тощо.
Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані в судовому засіданні пояснення учасників, у сукупності із оглянутими в судовому засіданні іншими матеріалами справи, суд, оцінивши наявні в даній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому провадження у справі має бути закрито.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.
За таких обставин підлягає закриттю провадження за ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки як зазначено судом не доведено керування автомобілем ОСОБА_1 , всупереч цього надано докази керування автомобілем іншою особою, відомості, зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, оскільки спростовані дослідженими матеріалами справи, та зібраними доказами і складеними самими ж працівниками поліції процесуальними документами.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати адміністративні справи відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (справа №308/5835/26 провадження №3/308/2078/26) та ст.. 124 КУпАП (справа №308/5837/26 провадження №3/308/2080/26), в доне провадження, якому присвоїти єдиний унікальний номер судової справи 308/5835/26 (провадження №3/308/2078/26). 
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош