ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16028/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" та Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року (суддя Рищенко А.Ю.) у справі №160/16028/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" до Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми “С” від 16.05.2025 №302/32-00-07-13.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом за наслідками проведеної фактичної перевірки за результатами якої зроблено висновок про порушення Товариством вимог пункту 2, 12 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”. Суть порушення: проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення штрихованого коду марки акцизного податку; реалізація товарів, які необліковані у встановленому порядку. Неправомірність оскаржуваного рішення позивач пов`язував з необгрунтованістю висновків контролюючого органу щодо порушень вимог Закону №265, в частині визначених вимог до фіскального чеку при проведенні розрахункових операцій з підакцизними товарами. Позивач посилався на те, що в його обігу перебували алкогольні напої, марковані марками акцизного податку зразка до 01.05.2020 року, які не містять штрихового коду, що унеможливлювало його відображення у фіскальних чеках реєстратора розрахункових операцій (РРО). Також позивач вказував на безпідставність висновків контролюючого органу щодо реалізації необлікованого товару, посилаючись на те, що товар на суму 49 584,27 грн був належним чином відображений у бухгалтерському обліку та переміщений до перевіряємого супермаркету “VARUS” за відповідними видатковими накладними.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми “С” від 16.05.2025 №302/32-00-07-13 Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з 
великими платниками в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені в сумі 49584 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) грн. 27 коп.
За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Суд не погодився з позицією відповідача щодо встановленого факту порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону про РРО, зазначивши, що товар, який відображений в акті перевірки як необлікований, належав ТОВ “ОМЕГА” та був переміщений до супермаркету “VARUS” (м.Долинська, вул.Соборності України, 62), що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними на внутрішнє переміщення за березень-квітень 2025 року.
Суд зазначив, що сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
З цих підстав суд дійшов висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог п.12 ст.3 Закону про РРО.
Щодо застосування штрафних санкцій за порушення пункту 2 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, суд зазначив, що з 01.01.2022 року законодавець імперативно встановив обов`язок зазначати у чеках РРО реквізити акцизних марок (серію та номер) для всіх реалізованих алкогольних напоїв. Закон не передбачає винятків чи звільнення від цього обов`язку для залишків продукції зі старими марками.
Позначення серії та номеру акцизної марки зразка до 01.05.2020 повністю відповідає змісту цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку. Отже, при продажі алкогольної продукції з марками акцизного податку зразка до 01.05.2020 Позивач мав необхідну інформацію та можливість її зазначити в фіскальних чеках. Суб`єкт господарювання повинен був організувати свою діяльність (в тому числі шляхом ручного введення серії та номера марки) таким чином, щоб забезпечити виконання імперативних вимог Закону № 265.
З цих підстав суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог п.2 ст.3 Закону про РРО.
Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем та відповідачем.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на таке. Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у нього обов`язку відображати у фіскальних чеках серію та номер марки акцизного податку. З цього приводу зазначає, що чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зазначати на розрахункових документах серію та номер марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв, що марковані марками старого зразка. Позивач, не ставлячи під сумнів висновки суду першої інстанції, про те, що з 01.01.2022 цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку є обов`язковим реквізитом касового чеку, зазначає те, що такий реквізит може бути відображений лише при продажу алкогольних напоїв, маркованих акцизними марками нового зразка, які мають штрих-код. 
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі відповідач зазначає те, що під час перевірки позивачем не було надано документів щодо обліку товару, який знаходився на реалізації, у зв`язку з чим контролюючим органом обгрунтовано зроблено висновок про встановлення факту торгівлі необлікованим товаром.
Сторонами подано відзиви на апеляційні скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 15.04.2025 № 460-п та направлень на перевірку, посадовими особами контролюючого органу було проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю “ОМЕГА” (далі — Позивач, ТОВ “ОМЕГА”).
Перевірка проводилася у супермаркеті “VARUS” за адресою: Кіровоградська область, Долинський район, м. Долинська, вул. Соборності України, 62.
За результатами проведеної перевірки було складено Акт фактичної перевірки від 22.04.2025 № 4796/11/28/PPО/30982361.
Відповідно до висновків Акта перевірки, контролюючим органом встановлено порушення вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (далі — Закон № 265), а саме:
порушення пункту 2 статті 3 Закону № 265 щодо проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення цифрового значення штрихованого коду марки акцизного податку (серія та номер), що призвело до не роздрукування та не видачі відповідних розрахункових документів на загальну суму 31 298,70 грн;
порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265 щодо реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів за місцем реалізації, на загальну суму 49 584,27 грн (в Акті також фігурує сума 49 584,20 грн).
На підставі Акта перевірки, Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (далі — Відповідач) було винесено податкове повідомлення-рішення форми “С” від 16.05.2025 №302/32-00-07-13, яким до Товариства застосовані штрафні санкції на загальну суму 96 532,32грн.:
за порушення вимог пункту 2 статті 3 Закону № 265 – 46948,05грн.;
за порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265 – 49584,27грн.
Не погоджуючись з вказаним рішення відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Щодо апеляційної скарги позивача.
Відповідно до приписів пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
У спірному випадку до позивача застосовані штрафні санкції за невидачу розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій при реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 31298,70 грн. Позиція контролюючого органу полягає в тому, що оскільки в розрахункових документах був відсутній реквізит - зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), то такі документи неможливо визнати розрахунковими.
Надаючи оцінку такій позиції відповідача, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до ст.2 Закону № 265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно із ч.1 ст.8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 року №13, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350, затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/ електронних розрахункових документів (далі Положення №13). 
Згідно з пунктом 2 розділу 2 Положення № 13 визначено обов`язкові реквізити фіскального касового чека на товари (послуги), який повинен містити, в тому числі: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).
Пунктом 3 розділу І Положення № 13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/ електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий. 
Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією контролюючого органу про те, що за умови відсутності у фіскальному чеку такого обов`язкового реквізиту як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, то такий фіскальний чек неможливо визнати розрахунковим документом, а тому видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що під час перевірки контролюючим органом не було встановлено обставин, які мають значення для кваліфікації дій позивача.
Так, позивач, вказуючи на неправомірність застосування до нього штрафних санкцій, зазначав те, що у нього на реалізації перебували алкогольні напої, які марковані марками «старого зразку», які не містили штрих-код та QR-код, що, у свою чергу, унеможливлювало відображення у фіскальному чеку такого реквізиту як "цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку".
Частиною четвертою статті 11 Закону України №481/95-ВР від 19.12.95 передбачено, що у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
Постановою Кабінету Міністрів України №74 від 12.02.2020 "Деякі питання маркування алкогольних напоїв" Кабінет Міністрів України постановив припинити з 1 травня 2020 р. продаж марок акцизного податку для маркування алкогольних напоїв, зразки яких затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. № 296 "Деякі питання запровадження марок акцизного податку нового зразка для алкогольних напоїв і тютюнових виробів" та затвердив нові зразки марок акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного та імпортного виробництва, запровадивши з 1 травня 2020 р. марки акцизного податку нового зразка для алкогольних напоїв вітчизняного та імпортного виробництва.
При цьому, з 01.05.2020 обіг підакцизних товарів на території України здійснювався шляхом маркування таких товарів марками акцизного податку такого зразка, який містить двомірний штрих-код швидкого реагування (QR-код) та лінійний штрих-код.
Разом з тим, марки акцизного податку для алкогольних напоїв попереднього зразка, які були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року N 296 та перебували в обігу з 01 липня 2015 року, не містили реквізиту - штрих-код та QR-код.
Однак, такі марки продовжують перебувати в обігу після 01 травня 2020 року відповідно до положень абзаців четвертого, шостого частини четвертої статті 11 Закону N 481/95-ВР.
Отже, щоб фіскальний чек містив реквізит "цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку", необхідно щоб така марка акцизного податку містила штрих-код та QR-код, тоді як марки попереднього зразка даний реквізит не містили, що виключає наявність складу податкового порушення щодо відсутності у фіскальних чеках реквізиту "цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку".
Таким чином, оскільки контролюючим органом не було доведено, а в ході перевірки не досліджувалось питання щодо наявності марок акцизного податку нового чи старого зразка на підакцизних товарах, при реалізації яких позивачем видано розрахункові документи невстановленої форми, то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність контролюючим органом порушення позивачем вимог п.2 ст.3 Закону N 481/95-ВР.
Стосовно висновків суду першої інстанції про те, що позивач не був позбавлений можливості, при продажі алкогольної продукції з марками акцизного податку зразка до 01.05.2020, зазначати у фіскальних чеках серію та номер марки акцизного податку (шляхом ручного введення), слід зазначити те, що чинне законодавство не зобов`язує суб`єкта господарювання зазначати на розрахункових документах серію та номер марки акцизного податку при продажу алкогольних напоїв, що марковані марками старого зразка.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у справі №160/7727/24 (постанова від 30.04.2025).
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.
Щодо апеляційної скарги відповідача.
Приписами п. 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані зокрема вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
За статтею 20 Закону № 265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
У спірному випадку, перевіряючи підстави для застосування до позивача штрафних санкцій, встановлено, що згідно розрахунку до спірного податкового повідомлення-рішення контролюючий орган визначив суть порушення як: реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надано під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
У свою чергу, з опису обставин, які наведені в акті перевірки, вбачається, що порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону №265 контролюючий орган пов`язує з ненаданням до перевірки документів, які підтверджують походження товару. При цьому, не підтвердження походження товару контролюючий орган пов`язував виключно з ненаданням позивачем документів на внутрішнє переміщення товару. З цих обставин контролюючий орган в акті перевірки робить висновок: «встановлено торгівля необлікованим за місцем реалізації товаром на суму 49 584грн.27коп.».
З приводу таких висновків, які викладені в акті перевірки, що став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, по-перше, відсутність документів саме щодо походження товару, не визначається ст.20 Закону №265 як підстава для застосування штрафних санкцій.
По-друге, якщо контролюючий орган під поняттям «торгівля» має на увазі здійснення реалізації товарів, то у спірному випадку контролюючим органом не було доведено саме факту реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку на суму 49 584грн.27коп. Якщо контролюючий орган під поняттям «торгівля» має на увазі знаходження у місці продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку, то вказане також не визначається ст.20 Закону №265 як підстава для застосування штрафних санкцій. Підставою для застосування штрафних санкцій, як зазначено вище, є ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Виходячи з обставин, які наведені в акті перевірки, можливо дійти висновку про те, що контролюючий орган все ж таки мав на увазі те, що під час перевірки позивачем не було надано документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що не надання документів, які підтверджують облік товару, контролюючий орган пов`язує виключно з не наданням позивачем документів на внутрішнє переміщення товару.
У свою чергу, як зазначав позивач та не спростував відповідач, під час перевірки надавалися контролюючому органу первинні документи (в електронному вигляді), які свідчать про облік (оприбуткування) товару, який знаходився у місці продажу. Неможливість подання до перевірки саме накладних на переміщення товару позивач обгрунтував стислими строками, які визначені посадовими особами контролюючого органу під час перевірки. У свою чергу, до матеріалів справи позивачем долучено документи, які підтверджують облік товарів, що знаходилися на реалізації в магазині за адресою: Кіровоградська область, Долинський район, м. Долинська, вул. Соборності України, 62, у тому числі, накладні про переміщення товару зі складів ТОВ «Омега» до магазину за вказаною адресою.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також приймаючи до уваги обставини, якими контролюючий орган обгрунтовував не надання позивачем до перевірки документів, що підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (відсутність документів на внутрішнє переміщення товару), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необгрунтованості застосування до позивача штрафних санкцій на підставі ст.20 Закону №265.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.
У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору: за подання позову – 2422,40грн., за подання апеляційної скарги – 3633,60грн.. а всього 6056,00грн.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року у справі №160/16028/25 – скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову.
Податкове повідомлення-рішення форми “С” від 16.05.2025 №302/32-00-07-13, прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків – визнати неправомірним та скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега" судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 6056,00грн.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступна та резолютивну частину проголошено 29.04.2026 
Повний текст постанови виготовлено 30.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров