Справа № 190/669/26
Провадження №1-кп/190/113/26
ЄРДР № 12026041560000001

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області 
в складі головуючого судді   ОСОБА_1 ,
за участю секретаря    ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 , 
обвинуваченого    ОСОБА_4 ,
захисника     ОСОБА_5 ,
представника потерпілого   ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження по обвинуваченню 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працює, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

01 січня 2026 року приблизно о 06:30 год. ОСОБА_4 перебував разом з товаришами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у громадському місці поруч з домоволодінням АДРЕСА_2 , де зустрів раніше не знайомих ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього ОСОБА_4 скориставшись нікчемним приводом почав образливо чіплятись до неповнолітнього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тобто виражатись нецензурною лайкою на адресу останніх, в ході чого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в них стався конфлікт та у ОСОБА_11 , виник злочинний умисел направлений на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю відносно ОСОБА_10 ..
Цього ж дня тобто, 01 січня 2026 року близько 06:35 год. ОСОБА_12 , продовжуючи перебувати у вищевказаному місці, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку, діючи з мотивів прояву своєї явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи встановлені у суспільстві правила поведінки і моральності, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх здійснити, розуміючи що перебуває в громадському місці та поряд знаходяться інші люди, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 та наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву половину обличчя, внаслідок чого останній впав на спину. Після цього, при спробі ОСОБА_10 підвестися, ОСОБА_4 повторно наніс йому ще один удар кулаком правої руки в ділянку лівої очниці, від якого ОСОБА_10 повторно впав на землю.
В результаті протиправних, злочинних дій ОСОБА_11 відносно ОСОБА_10 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців блідо-синюшного кольору в ділянці нижніх повік обох очей в строк, та можливо, при обставинах, що викладені в постанові тобто 01 січня 2026 року та як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. 
Крім цього, 01 січня 2026 року приблизно о 06:30 год. ОСОБА_4 перебував разом з товаришами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у громадському місці поруч з домоволодінням АДРЕСА_2 , де зустрів раніше не знайомих ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після цього ОСОБА_4 , скориставшись нікчемним приводом почав образливо чіплятись до неповнолітнього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , тобто виражатись нецензурною лайкою на адресу останніх, в ході чого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в них стався конфлікт та у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на спричинення будь яких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Цього ж дня тобто, 01 січня 2026 року приблизно о 06:37 год. ОСОБА_4 продовжуючи перебувати в громадському місці за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_9 та наніс йому не менше двох ударів кулаком правої руки в ліву половину обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на землю.
В результаті протиправних, злочинних дій ОСОБА_13 відносно ОСОБА_9 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням відламків, абсцесу носової перетинки, викривлення носової перетинки з погіршенням функції носового дихання, субкон`юктивального крововиливу в ділянці внутрішнього кута лівого ока в строк, та можливо при обставинах, що викладені в постанові тобто 01.01.2026 та в своїй сукупності відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалого розладу здоров`я, понад 3 тижні (більш як 21 день). 
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України – умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України – хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
25 березня 2026 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.
Також, при укладенні угоди між сторонами, останні погодилися на призначення покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у вигляді ТРИ роки обмеження волі, пропонують на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком та встановленими обмеженнями на підставі ст. 76 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив суд затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень повністю визнав, а також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення угоди про визнання винуватості згідно ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні останньої.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між його підзахисним та прокурором, на умовах, визначених у ній.
Потерпілий ОСОБА_9 та законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 надали письмову згоду прокурору на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні проти затвердження угоди про винання винуватості не заперечував.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, який просив затвердити угоду про визнання винуватості, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винним, віднесено до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, унаслідок вчинених обвинуваченим злочинів шкода завдана потерпілим, які надали письмову згоду прокурору на укладення угоди.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд 

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 25 березня 2026 року між керівником Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_14 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4  визнати винуватим у пред"явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання: 
- за ч. 1 ст. 122 КК України – ДВА роки обмеження волі; 
- за ч. 1 ст. 296 КК України – ТРИ роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити  ОСОБА_4 ТРИ роки обмеження волі. 
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку ОДИН рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ – змиви з плям РБК, які знаходяться в камері збереження речових доказів відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція № 429 від 26.02.2026 року – знищити.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя        ОСОБА_1