Іванівський районний суд Одеської області    

Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/721/26 
Провадження № 3/499/265/26 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
01 червня 2026 року селище Іванівка
Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І. В., розглянувши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
До Іванівського районного суду Одеської області від ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.126 КУпАП, (протокол про адміністративне правопорушення серіїі ЕПР1 № 666464 від 15.05.2026 року)
Так, ОСОБА_1 15.05.2026 року об 11:30 за адресою: дорога Т-16-17 с. Баланини Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом «Форд» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР України. Порушення вчинено повторно протягом року. Відтак, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП.
Повідомлений про розгляд справи ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не надавав, у разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечив присутність свого захисника.
Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, стаття 126 КУпАП в цьому переліку відсутня, тому, зважаючи на зазначене, беручи до уваги приписи ст. 277 КУпАП, суддя вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суддя доходить висновку, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме:
– фактичними даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення: серіїі ЕПР1 № 666464 від 15.05.2026 року, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП;
– відомостями з адміністративної практики, за якими: 28.10.2025 року ОСОБА_1 за рішенням Іванівського районного суду Одеської області був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік; постановою серії ЕНА № 6064487 від 01.11.2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП;
– листом ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 19.05.2026 року № 176611-2026, у якому вказано, що ОСОБА_1 притягався 01.11.2025 року до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП.
За приписами 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Тож, суддя доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.1а ПДР України та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно з ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи обставини та характер скоєного, повторність вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вік та особу правопорушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, то суддя вважає, що необхідним та достатнім є застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк шість років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Щодо призначення додаткових стягнень суддя зазначає таке.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 25 КУпАП за одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Згідно з листом ВП №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області від 19.05.2026 року № 176610-2026, за відомостями ІПНПУ «ГСЦ Посвідчення водія» ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Разом з тим, суддя, аналізуючи практику ВС в кримінальних провадженнях, як, наприклад, постанова ОП КС ВС у справі № 702/301/20, зауважує на тому, що висновки ВС в цій справі стосуються позбавлення права займатись певною діяльністю, як одного з виду покарань, передбачених КК України і його призначення/непризначення судом як додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Так, у згаданій постанові вказується, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Відтак, підлягає застосуванню додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Як того вимагає ст. 28 КУАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилучення за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові, з відрахуванням витрат на реалізацію вилученого предмета.
Як вбачається з роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, адміністративне стягнення, у виді оплатного вилучення транспортного засобу, не можна накладати на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.
Суддею враховується, що ОСОБА_1 систематично не дотримується правил дорожнього руху, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, однак, беручи до уваги, що у матеріалах справи відсутні відомості щодо належності транспортного засобу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, то у суду немає підстав для застосування адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки в такому випадку може бути порушене право власності третьої особи.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665, 60 грн.
Керуючись ст. ст. 126, 130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк шість років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Реквізити для сплати штрафу: по КБК 21081300 - "Адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі); № рахунку: UA848999980313080149000015001; Отримувач: ГУК в Од.обл./ Одеська обл./ 21081300; ЄДРПОУ: 37607526; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); МФО: 899998.
Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК в Од.обл./смт Іванівка/22030101. ЄДРПОУ: 37607526. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП.). Рахунок отримувача: UA808999980313101206000015674. Код класифікації доходів бюджету: 22030101. МФО: 899998.
За приписами ч.4 ст. 308 КУпАП документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги
Апеляційна скарга на постанову судді подається протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.
  Суддя:	Ігор ПОГОРЄЛОВ