308/2216/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2026           м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., у присутності захисника особи відносно якого складеного протокол про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 – адвоката Конопіхін А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення що надійшла із ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання : АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №001093Е від 05 лютого 2026 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 05.02.2026 о 00:05, прикордонним нарядом «ГрР» на напрямку 260 прикордонного знаку 2500 м. до державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( АДРЕСА_2 ) затримано громадянина України ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон. В складі групи осіб спільно з громадянином ОСОБА_2 . 
Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 0.11.1991 року, тобто вчинив адміністративні розворушення, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Від захисника особи відносно якого складеного протокол про адміністративне правопорушення – ОСОБА_1 – адвоката Конопіхін А.В., надійшло клопотання про закриття провадження у справі.
Адвокат зазначає, що у протоколі не вказано, в чому саме полягає суть вчиненого ОСОБА_1 , правопорушення, не зазначено в чому саме полягають дії з кваліфікуючою ознакою спроба незаконного перетинання, не наведено, які саме дії здійснював останній, протокол не містить відомостей щодо дій, вчинених ОСОБА_1 , які б відповідали об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП. Наведення в описовій частині протоколу, є недостатнім та неконкретним формулюванням обвинуваченням
У протоколі не вказано місце вчинення правопорушення, а зазначено лише - село Невицьке, що не дає змоги чітко встановити конкретне місце правопорушення.
У протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито та не доведено доказами кваліфікуючу ознаку даного правопорушення - групою осіб. Так, до протоколу, не долучено жодного доказу який би вказував, що останній причетний до вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення.
Матеріали справи не містять належних даних щодо умисних дій ОСОБА_1 спрямованих на спробу перетину державного кордону поза межами пунктів пропуску.
Зазначає, що с. Невицьке Ужгородського району не включаюється до прикордонної смуги.
Також адвокат зазначає, що документи складено по справі про притягнення ОСОБА_1 складено під примусом, вказане підтверджується фото з видимими тілесними ушкодженнями. До правоохоронних органів ОСОБА_1 не звертався, так як, побоюється за своє життя.
Адвокат вважає, що недоведеною вину ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП , а тому, беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений вст. 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вина особи не була доведена належними доказами, поза розумним сумнівом, вважаємо, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст. 204-1 КУпАП, що згідно п.1 ч.І ст.247 КУпАПє обставиною, яка виключає провадження по справі в частині вказаного обвинувачення.
З огляду на вищевикладене керуючись положеннями ст. 268, 271 КУпАП, на підставі ст.ст.245,251,252,280,284,247 КУпАП, адвокат просить: закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
22.04.2026 адвокатом подано до суду додаткові пояснення ОСОБА_4 (пояснювальну записку), де останній зазначає, що 4 лютого 2026 року приблизно о 21:30 він знаходився біля Мерсі Фарм на околиці Ужгорода, де побачив чоловіка, який з кимось розмовляв по рації. Через хвилину він підійшов до ОСОБА_4 , сказав щоб той сів на місці і не рухався, як він і зробив. В цей час в лісі навпроти завелось авто і почало рух в бік цього чоловіка. В цей момент поз`їжджалися інші авто щоб перекрити шлях авто, яке виїхало з лісу. Коли це авто наближалося до чоловіка з рацією він здійснив постріл у повітря. Потім до ОСОБА_4 , підійшли люди і затримали його. Опору він не чинив і втекти не намагався. Після допиту був доставлений до прикордонного пункту, де його побили і під тиском змусили написати пояснювальну записку, щоб він вказав що побився сам по дорозі. 
У судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_5 – особа яка складала протокол про адміністративне правопорушення, який оформляв матеріали адміністративної справи. Свідок повідомив, що 04.02.2026 спрацювала фотопастка, нею було зафіксовано рух двох осіб близько 22: 53 хв. Було викликано групу реагування. Відбувалось це біля контрольного поста.
Свідок повідомив, що вказані особи знаходились на полі біля «Мерсі фарм», не виконали вимоги про зупинку та почали тікати. Прикордонниками було застосовано зброю, стріляв ОСОБА_6 – попереджувальні постріли. Про використання зброї повідомлено командира рапортом, рапорт було складено пізніше, а тому не приєднано до матеріалів адміністративної справи.
Зазначив що він не був при затриманні присутнім, складав тільки сам протокол. Йому не відомо про нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. 
У судовому засіданні від 17.04.2026 в якості свідка було допитано ОСОБА_6 (співробітника оперативного підрозділу прикордонної служби) який повідомив, що у вказаний у протоколі дату та час, вони прибули на місце оскільки було спрацювання, на місце прибула група реагування.
Було виявлено двох осіб, які рухалися, одним із них, як потім виявилося був ОСОБА_7 прикордонної служби сказали «стій!». Однак вказані особи тікали, з іншого напрямку група поїхала, оскільки особи почали розходитися в різні сторони, після того як було сказано «стій».
Відстань між вказаними особами та прикордонниками була близько 30 м. Прикордонниками було застосовано ПМ попереджувальні вистріли В подальшому осіб було затримано спочатку одного, а потім і іншого. 
При цьому свідок повідомив, що було встановлено організатора, що допомагав вказаним особам незаконно перетнути ДКУ, координував їх дії. Організатору повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Зі слів свідка, ОСОБА_4 казав після затримання про те, що передав гроші. 
Свідок вказав, що також було затримано і ОСОБА_8 , іншу особу. Свідок зазначив, що при затриманнях брав участь. 
Стосовно здійснення пострілу, попереджувального, службове розслідування, як показав свідок не проводилося, проте було подано відповідний рапорт командиру. Чому не долучено до матеріалів справи пояснити не зміг.
У судове засідання ОСОБА_4 , не з`явився, повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином. 
У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 – адвокат Конопіхін К.А., підтримав клопотання про закриття провадження у справі, та просив з урахуванням додаткових пояснень, на підставі п.1 ч.1 ст. 204-1 КУ ПАпАП, закрити провадження у справі. 
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 204-1 КУпАП, передбачено відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Частиною 2 вказаної норми передбачено адмінвідповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ст.9 Закону України Про Державний кордон України перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно п.6 ч.1 ст.8 Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у вину ОСОБА_1 , ставиться те, що він 05.02.2026 о 00:05, прикордонним нарядом «ГрР» на напрямку 260 прикордонного знаку 2500 м. до державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( АДРЕСА_2 ) затримано громадянина України ОСОБА_10 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон. В складі групи осіб спільно з громадянином ОСОБА_2 . 
Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 0.11.1991 року, тобто вчинив адміністративні розворушення, відповідальність за які передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Згідно схеми затримання на ній відображено місце затримання.
Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_1 , що містяться в матеріалах справи, він 29.01.2026 віддав 15 000 $ невідомій особі, а 30.01.2026 за ним приїхав автомобіль та відвіз до автозаправки, де він не пересів в інший автомобіль що привіз його в м. Сколе, а наступного дня 31.01.2026 він поїхав на станцію «Карпарти» звідки його привезли до м. Ужгород, де він проживав, а 03.02.2026 переїхав до с. Розівка. 04.02.2026 за ним приїхав автомобіль, водій якого скинув йому гул карти по яких він мав іти.
При цьому згідно пояснень останнього він під час того як ішов перечепився за гілку, впав та поцарапав око, претензій до ДПСУ в нього немає. Фізичного чи психологічного тиску з боку ДПС не було.
Згідно рапорту заступника начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типВ) з морально-психологічного забезпечення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (типВ) старшого лейтенанта ОСОБА_11 , під час несення служби було виявлено громадян України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на напрямку 260 пз на відстані 2500 метрів до ДК, які мали намір незаконно перетнути ДК поза встановлених пунктів пропуску через ДК. Під час затримання вказаний громадянин відмовився виконати законні вимоги, а саме: зупинитись та припинити рух та вдався до втечі. 
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП,у протоколі зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписано особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, та схеми місця затримання ОСОБА_1 , було затримано: нарядом «ГрР» на напрямку 260 прикордонного знаку 2500 м. до державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( АДРЕСА_2 ).
При цьому встановлено, що зі змісту письмових пояснень, та додаткових пояснень ОСОБА_4 , а також допитаних у судовому засіданні свідків, останній перебував біля «Мерсі фарм», на полі.
Щодо тверджень захисника про те, що с. Невицьке Ужгородського району не включаюється до прикордонної смуги, то слід зазначити, що: 
Відповідно до п. 1. Постанови КМУ від 27.07.1998 р. №1147 «Про прикордонний режим» установлено вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, де встановлюється прикордонний режим, але не менше від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.
П. 2. передбачено: «Установити, що встановлення прикордонного режиму в межах територій міст і районів, на території яких установлюються контрольовані прикордонні райони, здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням Адміністрації Державної прикордонної служби, узгодженим з Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Службою безпеки та Державною митною службою.»
Так, село ГУТА, частково села КАМ`ЯНИЦЯ, НЕВИЦЬКЕ та ОНОКІВЦІ включені до 5 км. межі прикордонної смуги, отже, на підставі вищенаведеного, у зв`язку із чим, з 1 травня 2024 року для перетину прикордонних смуг передбачено необхідність наявності відповідного дозволу.
Щодо тверджень захисника про те, що ОСОБА_4 не мав наміру на незаконний перетин ДКУ, та що до показів він був примушений то варто зазначити, що:
Як встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 , було виявлено працівниками ДПСУ – спрацювало відповідне обладнання «ФОТОПАСТКА», останній був виявлений на полі о 22:53 год. в с. Невицьке. 
Зі змісту його пояснень, додаткових пояснень та клопотання про закриття провадження справі не вбачається пояснень останнього про його законні підстави перебування у вказаному у протоколі місці та час. Натомість у письмових поясненнях ОСОБА_1 які ним надавались під час складання адміністративних матеріалів, такий послідовно та логічно викладає маршрут з місця свого проживання ( м. Київ) та до місця його затримання у подробицях та чітким наміром перетину ДКУ за грошову винагороду.
Його письмові пояснення підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 .. 
Щодо доводів захисника по відсутність відомостей про ОСОБА_3 , то слід зазначити, що:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , було виявлено та затримано на напрямку 260 прикордонного знаку 2500 м. до державного кордону на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( АДРЕСА_2 ) затримано громадянина України ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленим пунктом пропуску через державний кордон. В складі групи осіб спільно з громадянином ОСОБА_2 .
Зі змісту рапорту заступника начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типВ) з морально-психологічного забезпечення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (типВ) старшого лейтенанта ОСОБА_11 , під час несення служби було виявлено громадян України ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на напрямку 260 пз на відстані 2500 метрів до ДК, які мали намір незаконно перетнути ДК поза встановлених пунктів пропуску через ДК. 
Згідно до випитаних у судовому засіданні свідків, вони підтвердили, що було виявлено двох осіб та в подальшому встановлено їх особи ними виявилися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
Таким чином, наведене спростовує такі доводи сторони захисту.
Суд розцінює доводи сторони захисту критично, як намір уникнути відповідальність за вчинене.
Окрім того, адвокатом жодним чино не доведено те, що ОСОБА_1 , надавав пояснення (письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи) під тиском психологічним чи фізичним, а також що відносно нього застосовувалася фізична сила.
Суд враховує, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 , вказує, що немає претензій до ДПСУ, що на нього не було жодного тиску фізичного чи психологічного з їх боку. Щодо тілесних ушкоджень то вказує, що впав.
Таким чином, суд вважає, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, разом із письмовими доказами та поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, підтверджуєте наявність складу у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.204- КУпАП, а його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення; протоколом про адміністративне затримання; протоколом особистого огляду, огляду речей і документів; рапортом заступника начальника віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (типВ) з морально-психологічного забезпечення ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (типВ) старшого лейтенанта ОСОБА_11 ; письмовими поясненнями правопорушника; схемою місця затримання. 
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи судом не виявлено. 
Відомостей про те, що ОСОБА_1 має будь-які законні підстави перебувати у прикордонній смузі, матеріали справи не містять.
Враховуючи положення ст.ст. 280, 251,255 КУпАП, вважаю, що дії поясненнями ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 204-1 КУпАП, кваліфіковано вірно.
На переконання суду, наявні у справі докази є належними, достатніми, послідовними, взаємоузгодженими та у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.
Враховуючи особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, те, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, на підтвердження іншого суду доказів не надано, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу, тобто в межах санкції відповідної статті КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.
При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі  п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ч. 5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3328,00 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 23, 33, 36, 40-1, ч.2 ст. 204-1, ст.ст. 245, 283-285, 287-291 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень) 60 коп.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.
Відповідно до ч.1 ст. 307 та ч.2 ст. 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 

Суддя Ужгородського 
міськрайонного суду         О.В.Фазикош