Справа № 148/576/26 
Провадження №1-кп/148/115/26

ВИРОК 
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження -
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 , 
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина кримінальне провадження №12026020180000067, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2026, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Блащенці Білоцерківського району Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

У період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (з подальшим його продовженням), у ніч з 09.02.2026 на 10.02.2026, ОСОБА_4 , перебуваючи у власному гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював малярські ремонтні роботи транспортного засобу «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого відповідно до тимчасового реєстраційного талону серії НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , який йому у ранкову пору доби 09.02.2026 привезла законний користувач автомобіля ОСОБА_7 .
Після завершення вказаних робіт, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. У зв`язку з чим ОСОБА_4 , приблизно о 02-й год. 10.02.2026, переслідуючи мету власного збагачення, таємно, протиправно, користуючись можливістю безперешкодного доступу до майна, за допомогою кутової шліфувальної машини DniproM з закріпленим на ній відрізним кругом шляхом механічного пошкодження елементів випускної системи транспортного засобу «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , завідомо знаючи, що запчастини автомобіля є чужими для нього, тобто такими, що перебувають у власності іншої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив демонтаж каталізатора, вартість якого згідно з висновком транспортно-товарознавчої експертизи становить 8901,36 грн.
Після вказаних дій, ОСОБА_4 , маючи на меті приховати сліди демонтажу каталізатора, за допомогою зварювального апарату відновив цілісність випускної системи автомобіля «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом зварювання її елементів. У подальшому ОСОБА_4 повернув транспортний засіб законному користувачу ОСОБА_7 , не повідомивши їй про демонтаж каталізатора.
Після вчиненого ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 8901,36 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно в лютому 2026 року ОСОБА_7 залишила йому для ремонту автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Він з метою підзаробити вирізав каталізатор, який мав намір продати, оскільки перебував у скрутному матеріальному становищі. Вартість викарденого не оспорюює. Щиро шкодує про вчинене. Просить врахувати, що в нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей та мати похилого віку, а також те, що він повністю відшкодував спричинену потерпілому шкоду та перерахував на потреби ЗСУ кошти в суцмі 30 000 грн.. У звязку з чим просить його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить здійснювати судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у його відсутність. Претензій до обвинуваченого не має, оскільки завдана йому шкода відшкодована, просить ОСОБА_4 суворо не карати та призначити покарання відповідно до норм чинного законодавства.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПКУкраїни у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням доказів, що характеризують його особу.
Суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 як належний, допустимий та достатній доказ його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: умисні дії, таємний спосіб викрадення, корисливий мотив та мету. 
При встановлених обставинах суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує їх за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, задовільно характеризується за місцем проживання, офіційно не працює, але працює по найму, приймає участь у громадському житті села, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває,є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні двох дітей та матір похилого віку.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому спричиненої шкоди.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
Крім того, суд бере до уваги досудову доповідь від 08.05.2026 відносно обвинуваченого, складену представником персоналу органу пробації Тульчинського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Також уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження його волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
З урахуванням наведеного, конкретних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , керуючись ст. ст. 50, 65 КК України, суд доходить висновку, що покаранням необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Разом з цим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування спричиненої шкоди, враховуючи позицію сторони обвинувачення про те, що виправлення ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому несуворого покарання, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 65-67, ч.4 ст.185 КК України, ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати  ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк іспитового строку обчислювати з 14.05.2026.
Речові докази: - фрагменти світлого кольору неправильної форми з пористою структурою (ймовірно від каталізатора), які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП,- повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 ;
- болгарку марки «DniproM Angle Grinder GL-125S» чорного кольору з закріпленим на ній відрізним кругом діаметром 125 мм з явними слідами експлуатації,яка знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП,- конфіскувати.
скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.02.2026;
- поліетиленовий пакет з вмістом фрагментів керамічного наповнювача, що є залишками від каталізатора,який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП, - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 , скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.02.2026.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 6785,28 грн. (шість тисяч сімсот вісімдесят п`ять гривень двадцять вісім копійок) витрат на залучення експертів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1