Справа № 740/173/26 
Провадження № 2/740/892/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року     місто Ніжин  

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
Головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарях Дьоміній Н.А., Ісаєнко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Лосинівської селищної територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, 
встановив:
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Лосинівської селищної територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно.
Позовна заява мотивована тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва на право власності на домоволодіння, видане 20.09.1960 року виконавчим комітетом Лосинівської селищної ради народних депутатів на підставі рішення № 14 від 18.08.1960 року.
Оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 він вважається таким, що втратив своє право на частку у вказаному будинку.
Згідно з довідкою, виданою виконкомом Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області № 224/06-10 від 15.10.2025 станом на 15.04.1991 року в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкали та були прописані: ОСОБА_5 – померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 – помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Таким чином, всі вони були членами колгоспного двору, кожен з яких мав 1/5 частину вказаного будинку.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після неї прийняла її дочка ОСОБА_1 , так як була прописана та проживала разом зі спадкодавцем на день смерті. Таким чином, успадкувала 1/5 частину будинку, однак не оформила своїх спадкових прав.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_1 , сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вони успадкували по 1/5 частині будинку.
16 грудня 2025 року позивачі звернулися до Другої чернігівської нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, на часину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину на частину житлового будинку, у зв`язку з чим вони звернулися в суд.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2026 року у справі відкрито провадження по справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12 годину 00 хвилин 24 лютого 2065 року.
Ухвалою суду від 24.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У cудове засідання позивачі не з`явилися, у справі міститься заява про розгляд справи без їх участі.
Від представника Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області – Кошарної Н.А. надійшло клопотання про розгляд справ без участі представника відповідача, із заявою згодні та просили її задовольнити.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як установлено в судовому засіданні, житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 в цілому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодінню згідно рішення № 14 від 18.08.1960 р, зареєстрованого в Ніжинському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.091960 за реєстровим номером № 400 (а. с. 23).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 16).
ОСОБА_7 09 лютого 1985 року уклала шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а. с. 10). ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є синами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а. с. 12, 15).
ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_5 (а. с. 9).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 18).
Відповідно до довідки Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області № 244/06-10 від 24.11.2025, за адресою: АДРЕСА_1 , проживала та була зареєстрована ОСОБА_5 ; разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня її смерті проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 – дочка її, ОСОБА_6 – зять її, ОСОБА_2 – онук її, ОСОБА_3 – онук її (а. с. 19).
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 20).
Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори, на яку покладено обов`язки по нотаріальному обслуговуванню населення Ніжинського району Чернігівської області, відмовлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 24).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За приписами ч. 1 ст. 1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч. 1 ст. 1270 ЦК України.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Позивач, як спадкоємець першої черги за законом у передбачений законодавством шестимісячний термін прийняла спадщину після її смерті, оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 20) та в подальшому, звернулася з відповідною заявою до нотаріуса.
Ринкова вартість будинку по АДРЕСА_1 становить 71403 грн, що підтверджується висновком експерта С-24049/1 від 22 грудня 225 року (а. с. 25).
Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.
Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому
Згідно зі ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.
Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на власність членів припиненого колгоспного двору.
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , належало право власності на зазначений житловий будинок як членам колгоспного двору в рівних частинах по 1/5 частці.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачам у реалізації спадкових прав у передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцями за час життя права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».
Відповідно до ч. 1 ст. Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України «власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…».
Як члени колгоспного двору, позивачі мають право на 1/5 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлені можливості через відсутність відповідних документів, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за ними слід визнати право власності на 1/5 частину будинку з надвірними будівлями, як членами колгоспного двору.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , своєчасне прийняття ними спадщини, неналежне оформлення спадкодавцями права власності на будинок, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на 1/15 частини житлового будинку з надвірними будівлями
Керуючись ст.ст. 1218, 1261-1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 5, 12,76-81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 247 ч. 2, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, п.23 ППВС України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Лосинівської селищної територіальної громади в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/15 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/15 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/15 частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Позивачі: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 .
Відповідач: Лосинівська селищна територіальна громада в особі Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 2, с-ще Лосинівка, Ніжинський район, Чернігівська область, код ЄДРПОУ – 04412461.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.В. Роздайбіда