Провадження №2/748/1493/26	
 	Єдиний унікальний № 748/1622/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
06 липня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі 
головуючого судді Хоменко Л.В.,
секретаря Зеленської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 683045890 від 04 жовтня 2024 року в розмірі 13 597 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп.
Вимоги обгрунтовує тим, що 04 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено вказаний кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, за умовами якого товариство перерахувало відповідачу на його банківську карту грошові кошти в сумі 5 600 грн., цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Відповідач свої кредитні зобов`язання за цим договором належним чином та своєчасно не виконав, допустивши заборгованість. За договором факторингу № МВ-ТП/20 від 04 лютого 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як новому кредитору право вимоги за вказаним кредитним договором, у тому числі і до ОСОБА_1 . В подальшому, 30 вересня 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 30/0925-01, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 16 447 грн. 00 коп. 
На дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 683045890 від 04 жовтня 2024 року становить – 16 447 грн. 00 коп., проте позивач просить стягнути з відповідача лише її частину в загальній сумі 13 597 грн. 00 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5 700 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 7 897 грн. 00 коп. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Ухвалою судді від 01 червня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 04 жовтня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 683045890 (невід`ємними частинами якого є Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та Паспорт споживчого кредиту, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua). За умовами даного договору товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту в розмірі 5 700 грн. 00 коп. (п.2.1 Договору). 
Згідно пункту 3.1. Договору, строк дисконтного періоду користування кредитом 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. 
Строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (п.3.2 Договору).
Відповідно пункту 3.3. Договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 15 днів дисконтного періоду проценти в сумі 1 710 грн. 00 коп. 
Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 03 листопада 2024 року, у разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п.7.1 Договору). 
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 Договору, дострокового припинення дії Договору в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору (п.7.2 Договору).
Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 03 листопада 2029 року (п.7.3 Договору); базова процентна ставка 1,00% в день від суми залишку кредиту, що становить 365% річних (п.8.3 Договору); денна процентна ставка 1,00% в день (п.8.4 Договору); за період від дати видачі першого траншу до 03 листопада 2024 року розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 1,00% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 365 % річних (дисконтна процентна ставка) (п.8.5.1 Договору). 
Пунктом 11.1 передбачено що, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання. (а.с. 11-22).
Аналогічна інформація щодо порядку кредитування та умов повернення кредиту наведена у Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 683045890, який підписаний сторонами 04 жовтня 2024 року (а.с. 9). 
Вказаний кредитний договір створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано. З кредитного договору вбачається, що одноразовий ідентифікатор ОСОБА_1 було направлено 04 жовтня 2024 року о 12:29:29, а відповідачем його введено 04 жовтня 2024 року о 12:30:20 (а.с. 22), тому суд приходить до висновку що письмова форма даного правочину дотримана 
При цьому, судом встановлено, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між Товариством та відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. 
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 за його заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 04 жовтня 2024 року можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, про щов матеріалах справи наявне платіжне доручення № 45а40ed-802e-4502-9196-8a95dd2676e9, щодо здійснення переказу грошових коштів 04 жовтня 2024 року на суму 5 700 грн. 00 коп., на номер платіжної карти НОМЕР_1 , що була повідомлена позичальником у кредитному договорі, опис транзакції: переказ коштів згідно договору № 683045890 від 04.10.2024 ОСОБА_1 (а.с. 43), а також довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про здійснення платіжної операції (а.с. 76).
З наданого на запит суду повідомлення від АТ «Універсал Банк» вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку у період з 04 жовтня 2024 року по 09 жовтня 2024 року зараховано грошові кошти на суму 5700 грн. 00 коп.
Проте, ОСОБА_1 кредит та відсотки за його користуванням у відповідності до умов кредитного договору в повному обсязі та своєчасно не повернув. Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 683045890 від 04 жовтня 2024 року станом на 04 лютого 2025 року (дата продажу фінансового активу) складала 12 084 грн. 00 коп., з яких: 5 700 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3 591 грн. 00 коп. заборгованість за процентами; 2 850 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 65-66). Відповідачем було проведено часткову сплату за договором на загальну суму 3 420 грн. 00 коп., отже відповідач частково умови договору виконував, чим, у тому числі, підтвердив свою обізнаність із умовами кредитування.
04 лютого 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено договір факторингу №МВ-ТП/20, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу, як новому кредитору, право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема, за кредитним договором № 683045890 від 04 жовтня 2024 року у розмірі 12 141 грн. 00 коп., з яких: 5 700 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3 591 грн. 00 коп. заборгованість за процентами; 2 851 грн. заборгованість за неустойкою. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги згідно п. 4.1 Договору факторингу, та підтверджується Витягом із реєстру прав вимоги від 04 лютого 2025 року (а.с. 53).
Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника умовами кредитного договору не обмежено.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період з 04 лютого 2025 року по 30 вересня 2025 року здійснило ОСОБА_1 донарахування відсотків, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором склала 16 447 грн. 00 коп., з яких: 5 700 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 11 913 грн. 00 коп. заборгованість за процентами та 2 850 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (а.с. 67-68).
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» направило ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору на підставі п.7.2.2 договору з 01 липня 2025 року, зазначаючи вимогу про необхідність погашення всієї кредитної заборгованості в сумі 16 447 грн. 00 коп., яка відповідачем проігнорована (зворот а.с. 22).
30 вересня 2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 30/0925-01.
Пунктом 2.1. Договору факторингу встановлено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних: Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу, Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними Акта прийому-передачі Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 30 вересня 2025 року за Договором факторингу № 30/0925-01 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 16 447 грн. 00 коп.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 16 447 грн. 00 коп., яка складається з: 5 700 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 7897 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2 800 грн. 00 коп. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 16 447 грн. 00 коп., проте позивач просить стягнути з відповідача лише її частину в загальній сумі 13 597 грн. 00 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5 700 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 7 897 грн. 00 коп..
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611, 625 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги
Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України.
Крім того, ОСОБА_1 всупереч положенням ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості.
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростований відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ.
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, а в подальшому договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і послідуючим за ним договору факторингу між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», за яким позивач набув право грошової вимоги до боржників первісного кредитора, вказаних у реєстрі боржників.
При цьому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 683045890 від 04 жовтня 2024 року, а також наявність договору факторингу від 04 лютого 2025 року, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп.
На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, долучено копії таких документів: договір про надання правової допомоги №20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, додаткова угода №25771388434 до договору про надання правової допомоги №20/01/26-02 від 20 січня 2026 року (а.с. 70), акт прийому-передачі наданих послуг від 20 березня 2026 року, згідно якого сума наданих послуг складає 7 000 грн. (а.с. 48). Загальна вартість наданих послуг згідно розрахунку позивача становить 7 000 грн. 00 коп.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
З урахуванням встановлених обставин, на думку суду у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн., не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів п. 4 ч. 4 ст. 137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
На підставі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 247,258-259,263-265,280-282 ЦПК України, ст.512,514,526,530,546,1048-1050,1082 ЦК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, ЄДРПОУ 43541163, рахунок: НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 322001) заборгованість за кредитним договором № 683045890 від 04 жовтня 2024 року у розмірі 13 597 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, ЄДРПОУ 43541163, рахунок: НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 322001) 2 662 грн. 40 коп. в рахунок сплаченого судового збору та 4 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, ЄДРПОУ: 43541163, рахунок: НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 32200.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Чернігівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Хоменко Л.В.