ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5453/25	

Головуючий суддя І інстанції – Татаринов Д.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 в адміністративній справі №280/5453/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:
- визнати дії Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області щодо нарахування орендної плати за землю з фізичної особи ОСОБА_1 за 2023 рік в розмірі 473 301,78 гривень неправомірними;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України у Запорізькій області здійснити перерахунок орендної плати за землю з фізичної особи ОСОБА_1 за 2023 рік з урахуванням п.12 Договору оренди землі від 14 липня 2014 року;
- визнати дії Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області щодо нарахування орендної плати за землю з фізичної особи ОСОБА_1 за 2024 рік в розмірі 497 440,17 гривень неправомірними;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України у Запорізькій області здійснити перерахунок орендної плати за землю з фізичної особи ОСОБА_1 за 2024 рік з урахуванням п.12 Договору оренди землі від 14 липня 2014 року;
- визнати дії Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області щодо нарахування орендної плати за землю з фізичної особи ОСОБА_1 за 2025 рік в розмірі 557 132,99 гривень неправомірними;
- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби України у Запорізькій області здійснити перерахунок орендної плати за землю з фізичної особи ОСОБА_1 за 2025 рік з урахуванням п.12 Договору оренди землі від 14 липня 2014 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.
ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про те, що відповідач безпідставно в односторонньому порядку змінив умови договору оренди, оскільки збільшив розмір орендної плати внаслідок його розрахунку з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, здійснення якої не передбачено умовами договору оренди. За умовами договору оренди передбачено лише обчислення розміру орендної плати з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії, що не є тотожним індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки без укладення додаткової угоди.
Відповідачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Також, відповідачем було подано клопотання про розгляд справи за участі його представника.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні заявленого відповідачем клопотання про розгляд справи за участі його представника, слід відмовити.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 14 липня 2014 року між ПП «АВТОЦЕНТР ВОСТОК-ПЛЮС» в особі директора Бурцевої Юлії Вікторівни (- далі - Орендар) та Запорізькою міською радою в особі міського голови (далі - Орендодавець) укладено Договір оренди землі №201403000100309 (далі – договір).
Відповідно до пункту 1 Договору, орендодавець, відповідно до рішення сорок четвертої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради від 06 жовтня 2010 року № 104/3 надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розташування автосалону, пункту автосервісу та магазину непродовольчих товарів, яка знаходиться: м. Запоріжжя, вул. Східна, 11.
Згідно пункту 2 Договору оренди, земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності.
Відповідно до пункту 3 Договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,6375 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:03:020:0091.
Відповідно до пункту 6 Договору оренди, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4 930 297 грн. 50 коп. (чотири мільйона дев`ятсот тридцять тисяч двісті дев`яносто сім грн. 50 коп.), в цінах 2014 року.
Відповідно до пункту 11 Договору, його укладено строком до 06 жовтня 2029 року.
Пунктом 12 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 197 211 грн. 90 коп. (сто дев`яносто сім тисяч двісті одинадцять грн. 90 коп.) на рік, що складає 4% від нормативної грошової оцінки в цінах 2014 року.
Відповідно до пункту 34.4 Договору оренди, Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату.
Згідно пункту 50 Договору невід`ємними частинами договору є:
- план або схема земельної ділянки;
- кадастровий план земельної ділянки;
- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);
- акт приймання - передачі об`єкта оренди;
- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку;
- рішення Запорізької міської ради про надання земельної ділянки в оренду;
- витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до Витягу №1728/05/03 з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:03:020:0091 за адресою м. Запоріжжя, вул. Східна, 11 від 03 липня 2014 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки є 4 930 297,50 грн.
Земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:020:0091 належить Запорізькій міській раді на праві комунальній власності.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 жовтня 2022 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПП «АВТОЦЕНТР ВОСТОК-ПЛЮС», 07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 придбано у власність будівлю, магазину непродовольчих товарів та пункту автосервісу літ.В, загальною площею 827,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та будівлю, автосалону літ.М, загальною площею 961,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,6375 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:03:020:0091, категорія земель землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; форма власності: комунальна, що підтверджується Витягом НВ-9901846682022 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22 серпня 2022 року.
Позивачем здійснено сплату орендної плати у грошовій формі та в розмірі передбаченому пунктом 12, а саме по 197 211,90 грн. за земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:03:020:0091 за 2023 та 2024 рік відповідно, що підтверджується платіжними інструкціями. 
За 2022 рік та 2023 рік позивач орендну сплату не здійснював, оскільки, вважає, що з урахуванням підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України був звільнений від її сплати на вказаний період.
З особистого електронного кабінету Державної податкової служби позивачу стало відомо про те, що відповідачем 31 грудня 2023 року 2023 рік винесено податкове – повідомлення рішення № 81781-2409-UA23060070000082704 з орендної плати з фізичних осіб на суму 473 301,78 грн., за 2024 рік від 24 червня 2024 року податкове повідомлення-рішення № 500477-2409-0829-UA23060070000082704 на суму 497 440,17 грн., а за 2025 рік 25 квітня 2025 року № 327590-2411-0829-UA23060070000082704 на суму 557 132,99 грн.
Вважаючи, що відповідач неправомірно нарахував позивачу грошове зобов`язання по сплаті орендної плати за землю у 2023 році, та неправомірно збільшив її розмір у 2024-2025 роках з 197 211,90 грн. до 497 440,17 грн. та 557 132,99 грн. останній звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості позивачу за 2023-2025 роки проведено відповідачем правильно.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Відповідно до п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Згідно п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.
Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. 
Таким чином, за змістом для визначення суми податкових зобов`язань з земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земель. 
Відповідно до законодавства, вона проводиться раз у 5-7 років, а для визначення поточних зобов`язань необхідно про індексувати її на коефіцієнт індексації, який щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік. 
При цьому, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно (накопичувально) залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, а не від дати набрання чинності рішенням ради про затвердження нормативної грошової оцінки.
Як видно з матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:020:0091 належить Запорізькій міській раді на праві комунальній власності та перебуває у користуванні позивача на підставі договору оренди від 14 липня 2014 року. 
Згідно п. 12 наведеного Договору орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та в розмірі 197 211 грн. 90 коп. на рік, що складає 4% від нормативної грошової оцінки в цінах 2014 року.
В свою чергу, з матеріалів справи видно, що за 2023 рік, з урахуванням коефіцієнта індексації (значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (крім сільськогосподарських угідь) за 2022 рік становить 1,15) позивачу згідно податкового повідомлення-рішення вiд 31 грудня 2024 року № 81781-2409-UA23060070000082704 нараховано орендну плату у сумі 473 301,78 грн.
Орендна плата проведена наступним чином: 
вартість земельної ділянки за період користування земельною ділянкою на дату винесення ППР 11832544,47 грн. х розмір орендної плати згідно договору 4% (вказано у договорі);
де вартість земельної ділянки за період користування земельною ділянкою на дату винесення ППР складається із суми грошової оцінки (НГО станом на дату договору) – 493 0297,5 грн. помноженої на коефіцієнт Індексації НГО за період користування на дату винесення ППР 2,399965615.
В свою чергу, за 2024 рік, з урахуванням коефіцієнта індексації, (Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель за 2023 рік становить 1,051) позивачу згідно податкового повідомлення рішення вiд 24 червня 2024 року № 500477-2409-0829-UA23060070000082704 нараховано орендну плату у розмірі 497 440,17 грн.
Орендна плата проведена наступним чином:
вартість земельної ділянки за період користування земельною ділянкою на дату винесення ППР 12436004,24 х розмір орендної плати згідно договору 4% (вказано у договорі).
де вартість земельної ділянки за період користування земельною ділянкою на дату винесення ППР складається із суми грошової оцінки (НГО станом на дату договору) – 493 0297,5 грн. помноженої на коефіцієнт Індексації НГО за період користування на дату винесення ППР 2,52236386; 
За 2025 рік, з урахуванням коефіцієнта індексації, (значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (крім сільськогосподарських угідь) за 2022 рік становить 1,12) позивачу відповідно до податкового повідомлення – рішення вiд 25 квітня 2025 року № 327590-2411-0829-UA23060070000082704 нараховано оренду плату у розмірі 557 132,99 грн.
Орендна плата проведена наступним чином:
вартість земельної ділянки за період користування земельною ділянкою на дату винесення ППР 13 928324,75 х розмір орендної плати згідно договору 4% (вказано у договорі;
де вартість земельної ділянки за період користування земельною ділянкою на дату винесення ППР складається із суми грошової оцінки (НГО станом на дату договору) – 493 0297,5 грн. помноженої на коефіцієнт Індексації НГО за період користування на дату винесення ППР 2,825047525.
Відповідно до пояснень позивача, відображених в апеляційній скарзі, останній вважає, що відповідач безпідставно в односторонньому порядку змінив умови договору оренди, оскільки збільшив розмір орендної плати внаслідок його розрахунку з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, здійснення якої не передбачено умовами договору оренди.
Як вже зазначалось, положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
За змістом статті 13, частини першої статті 15 та статті 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.
Розмір орендної плати, визначений сторонами договору оренди, у випадку, коли об`єктом оренди є землі державної і комунальної власності, має враховувати нормативну грошову оцінку земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що розмір орендної плати за землю має обчислюватись платником податків на підставі умов договору оренди і з дотриманням вимог Податкового кодексу України, який передбачає визначення орендної плати відповідно до нормативної грошової оцінки земельних ділянок та з урахуванням коефіцієнта індексації, і величину цього коефіцієнту щороку розраховує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за певною формулою. 
Суд зауважує, що умови договору не можуть суперечити вимогам закону.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 23.04.2026 по справі № 340/9097/23, яка враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Також, у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 804/937/16, викладено правовий висновок, виходячи з якого, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки завжди застосовується ретроспективно. 
Тобто, кожного року, після 01 січня, для розрахунку бази оподаткування земельним податком (орендної плати) враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). 
Такий підхід дозволяє актуалізувати величину бази оподаткування земельним податком (орендної плати) шляхом врахування інфляційних коефіцієнтів. 
Тобто, сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком (орендної плати).
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що норми ПК України не покладають на контролюючий орган обов`язок визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, оскільки це виключна компетенція Держгеокадастру, а тому, взявши до уваги величину коефіцієнта індексації, зазначену на сайті Держгеокадастру, інформацію щодо укладених договорів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яка надана Запорізькою міською радою, а також врахувавши особливості щодо справляння плати за землю, відповідач правомірно нарахував позивачу суму податкового зобов`язання з орендної плати за землю за 2023 – 2025 роки.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунок заборгованості позивачу за 2023-2025 роки проведено відповідачем у відповідності з приписами законодавства.
Що стосується посилань позивача на те, що вся Запорізька область входила до переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією з 12.03.2022 по 31.12.2022, а тому останній був звільнений від сплати орендної плати, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
У 2023 році Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309. 
Згідно вказаного переліку місто Запоріжжя, на якій розташована земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:03:020:0091, на яких розташоване нерухоме майно позивача, вся територія Запорізького району з 12 березня 2022 року була віднесена до території можливих бойових дій, а не територій, на яких ведуться (велись) активні бойові дії, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності доводів позивача щодо звільнення останнього від орендної плати у 2023 році.
Що стосується наданих позивачем квитанцій від 18 листопада 2024 року (призначення платежу орендна плата з фізичних осіб за 2023 рік), від 13 грудня 2024 року (призначення платежу орендна плата з фізичних осіб за 2023 рік), від 31 грудня 2024 року (призначення платежу орендна плата з фізичних осіб за 2024 рік), від 10 березня 2025 року (призначення платежу орендна плата з фізичних осіб за 2024 рік), то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що орендна плата за вказані періоди позивачем здійснена після спливу строку, встановленого статтями 285-287 ПК України та після винесення відповідачем податкових повідомлень по орендній платі за 2023 – 2025 роки (орендна плата за 2023 рік здійснена наприкінці 2024 року, а за 2024 рік наприкінці 2024 року та на початку 2025 року), які позивачем в судовому порядку не оскаржені.
Відносно інших доводів апелянтів, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.09.2025 в адміністративній справі №280/5453/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко