ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/3584/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді - Бородавкіної С.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) 06.04.2026 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській (далі – ГУНП в Чернігівській області, відповідач), у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ №396 від 11.03.2026 про застосування дисциплінарного стягнення;
- визнати службове розслідування таким, що проведене з порушенням вимог законодавства;
- поновити на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я слідчого відділу Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (за потреби).
Свої вимоги мотивує тим, що застосування одного з найсуворіших видів стягнення - звільнення з посади є очевидно непропорційним. Крім того, відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не було дотримано принципу "справедливого балансу" між тяжкістю проступку та її багаторічним внеском у правоохоронну діяльність, що свідчить про формальний характер проведеного розслідування.
Ухвалою суду від 01.04.2026 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 06.04.2026 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто без розгляду.
Ухвалою суду від 16.04.2026 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк з моменту отримання ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.
Ухвалою суду від 28.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що службовим розслідуванням, яке проведено у строки визначені Дисциплінарним статутом, повно та вірно встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, а дисциплінарний наказ ГУНП в Чернігівській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності виданий у відповідності до вимог законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, визначений Законом, а тому позовні вимоги не визнають.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів фактичної відмови у прийнятті заяви громадянки ОСОБА_2 . Натомість надані письмові пояснення, а також пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших опитуваних співробітників Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, повністю доводять відсутність у її діях складу дисциплінарного проступку. Сам по собі факт подання скарги громадянкою не є безумовним доказом вчинення дисциплінарного проступку.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 з 15.02.2021 проходила службу на посаді начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Прилуцького РВ поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.46-47).
16.02.2026 на гарячу лінію МВС України надійшла скарга від громадянки ОСОБА_2 , у якій остання повідомила, що 15.10.2025 вона зверталась до Прилуцького ВП з повідомленням про зникнення брата. Оскільки на той час військова частина офіційно не підтверджувала зникнення, то без сповіщення їй відмовили у прийняті заяви на розшук і наголосили, що оскільки місце проживання заявниці зареєстровано в Хмельницькій області, вона має подавати заяву по місцю прописки, не дивлячись на те, що заявниця тривалий час проживає в м. Прилуки. Окрім того, ОСОБА_1 в грубій та зверхній нахабній формі дозволила собі перейти на особистості та ставила питання сестрі зниклого «а що це ви хочете грошей? Мама має писати заяву, бо так краще» такі коментарі вкрай принизливі та є недоречними від людини, яка займає керівну посаду. 16.10.2025 було видано сповіщення з ТЦК і мати зниклого безвісти, після інсульту була змушена їхати в Хмельницьку область де відкрили КП №12025243000003182 від 18.10.2025. Зауважує, що оскільки КП було відкрито в Хмельницькій області, через відмову прийняття заяви в м. Прилуки станом на 16.02.2026. КП розсідлується неналежно та не вживається жодних заходів направлених на розшук в цілому а заявниці вкрай важте тримати комунікацію зі слідчим на відстані., так як зв`язок підтримується тільки через листування, що вкрай не зручно та затратно фінансово. Заявниця планує переводити КП з Хмельницької області в м. Прилуки, щоб їй було зручніше підтримувати зв`язок із слідчим. Однак, після такого відношення з боку начальниці Прилуцького ВП заявниця має великі сумніви, що КП буде розслідуватись взагалі. 12.02.2026 заявниця повторно звернулась до ВП, де пані ОСОБА_1 спілкувалась із заявницею через решітку, навіть не пропустивши її і на її питання відповідала зверхньо та повідомила, що заявниця не має права перевести КП в іншу область. Тому, враховуючи все вищевикладене заявниця вимагає провести службову перевірку, притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за її нелюдяну поведінку та за її відмову у прийнятті заяви на розшук її брата. Додатково просить отримати роз`яснення, яким чином вона може перевести КП з Хмельницької області до Чернігівської (м. Прилуки), а також взяти на контроль роботу ВП в м. Прилуки через невиконання посадових обов`язків працівниками поліції та ганебне, упоряджене ставлення до родин зниклих безвісти (а.с.126).
Наказом ГУНП в Чернігівській області від 18.02.2026 № 287 за фактами, викладеними у скарзі ОСОБА_2 , призначено службове розслідування (а.с.127).
За результатами проведеного службового розслідування ГУНП в Чернігівській області винесено наказ про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейських ГУНП в Чернігівській області від 11.03.2026 №396, яким, зокрема, за порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових обов`язків, що виразилось у недотриманні вимог п. п. 1-3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1-3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарною статуту Національної поліції України, ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», п. п. 1, 6, 7 розділу 2, Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженою наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, п. 1 розділу І п.3 розділу IV, п.3 розділу V «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, в частині неприйняття заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, недотриманні професійно-етичних норм поведінки в момент виконання службових обов`язків як керівника, застосувати до начальника відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0097046) дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади (а.с.8-11).
Вважаючи службове розслідування та вищезазначений наказ протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII.
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування. У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування. У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно ст. 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів. До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Відповідно до ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника. Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення. У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо. У разі вчинення поліцейським незначного проступку керівник може обмежитися його попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.
Згідно ст. 21 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.
Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначено Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим наказ Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року № 893.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно п. 1, 2, 4, розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до п. 1, 2, 3, 4, 5, 7 розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження). У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.
В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення. В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні. При проведенні службових розслідувань за фактами витоку секретної інформації зазначаються форма допуску до робіт, пов`язаних з державною таємницею, поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, або осіб, дані яких зазначаються у висновку службового розслідування, а також номер, дата наказу про надання доступу до секретної інформації та найменування органу і посадової особи, який(а) видав(ла) цей наказ.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії. У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення.
Згідно із п. 1 розділу VІI Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Із матеріалів справи вбачається, що 10.03.2026 начальником ГУНП в Чернігівській області затверджено висновок службового розслідування (а.с.186 зворот -198). Матеріалами службового розслідування підтвердилися факти, викладені у скарзі громадянки ОСОБА_2 , щодо неприйняття її звернення 15.10.2025 про зникнення брата слідчими відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП у Чернігівській області та неналежного спілкування з нею 12.02.2026 начальником відділення слідчого відділу Прилуцького РВ поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 (а.с.124-198). 
У ході службового розслідування були опитані свідки, відібрані пояснення у поліцейський, у тому числі у ОСОБА_1 , досліджені письмові докази, посадові інструкції, у тому числі ОСОБА_1 , складена службова характеристика щодо позивача, складено акти перегляду відеоматеріалів, у тому числі відеозапису з камери відеоспостереження, розташованій при вході до слідчого відділу, за 12.02.2026. Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 відповідно до ст. 19 Дисциплінарного статуту не встановлено.
Так, у своїх поясненнях від 24.02.2026 ОСОБА_7 пояснює неприйняття заяви її слідчим відділом від ОСОБА_2 15.10.2025 тим, що скаржниці обґрунтовано роз`яснили порядок прийняття заяв, тощо. А щодо ситуації 12.02.2026 зазначає, що не відкрила громадянці решітку, яка мається при вході до слідчого відділення, саме у зв`язку з агресивною поведінкою жінки в її бік, яка була їй не знайомою. Крім того, особовому складу доведена інструкція, яка надійшла з ГУНП в області, щодо терористичної загрози та антитерористичної протидії під час дії воєнного стану та посилених вимог пропускного режиму, та наголошувалося не допускати в адмін. будівлі осіб, без проведення поверхневого огляду осіб та речей. Шкодує щодо ситуації в цілому та зазначає, що така ситуація в неї вперше за час служби в органах внутрішніх справ, де працює на протязі 20 років (а.с.152-154).
Обґрунтовуючи позовну заяву ОСОБА_7 зазначає, що її дії відносно події, що сталась, були направлені на недопущення конфлікту, дотримання службової дисципліни та етичних норм, а тому спірний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, однак із такими доводами позивача суд не погоджується з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12 липня 2018 року № 2505-VIII, визначено, що заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України. Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення. У разі отримання інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи Національна поліція України зобов`язана інформувати Уповноваженого протягом трьох днів з моменту отримання такої інформації або заяви. Відомості, зазначені у заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, підлягають внесенню до Реєстру в порядку, передбаченому цим Законом, протягом 24 годин після отримання Уповноваженим від Національної поліції України інформації про зникнення особи за особливих обставин або інформації про отримання заяви про розшук такої особи.
Відповідно до п. 1 розділу 2 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100 (далі – Порядок) прийняття заяв (повідомлень) незалежно від місця і часу їх учинення, повноти отриманих даних, особи заявника здійснює цілодобово, безперервно та невідкладно орган (підрозділ) поліції, до якого надійшла така інформація. 
Заяви (повідомлення) можуть бути усні або письмові: усні заяви (повідомлення) від осіб уповноважена службова особа органу (підрозділу) поліції або інший поліцейський, до повноважень якого це належить, вносить до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. 
Відповідно до п. 6 Порядку поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, надання допомоги особам, які її потребують.
Відповідно до п. 7 Порядку поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. 
Відповідно до п.п. 8 п. 1 розділу 3 Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 № 570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України» (далі – Положення), організація відповідно до КПК України та законів України розгляду і вирішення скарг і заяв громадян, які надходять у зв`язку з проведенням досудового розслідування кримінальних правопорушень, є однією з основних функцій слідчих підрозділів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України: «Під час дії воєнного стану за клопотанням потерпілого, який є близьким родичем чи членом сім`ї особи, яка зникла безвісти за особливих обставин, прокурор своєю вмотивованою постановою може визначити місце проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, пов`язаного із зникненням особи безвісти за особливих обставин у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, за місцем проживання (перебування) потерпілого, який є близьким родичем чи членом сім`ї особи, зниклої безвісти за таких обставин». 
Крім того, відповідно до статей 1, 2 Закону 580-VIII поліція покликана служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. 
У своїй діяльності поліція згідно зі статтею 6 зазначеного Закону 580-VIII повинна керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону 580-VIII рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.
Відповідно до п. п. 1-3 ч. 1 ст. 18 Закону 580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейських; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
З метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджені Правила етичної поведінки поліцейських (далі - Правила).
Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (пункт 1 розділу І Правил). Відповідно до Правил поліцейські повинні неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно – правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Пунктом 3 розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. 
Пунктом 3 розділу V Правил керівник зобов`язаний бути прикладом дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських, визначених цими Правилами, а також вимагати їх дотримання від підлеглих. 
У відповідності до ч. 1 ст. 64 Закону 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». 
При прийнятті на службу в поліцію кожен з поліцейських прийняв Присягу працівника поліції, тим самим взяли на себе зобов`язання неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про Національну поліцію», нормативних актів, правил внутрішнього трудового розпорядку, службової дисципліни та законності. 
Так, зі змісту Присяги працівника поліції слідує, що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції. 
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. 
Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 17.03.2020 у справі № 816/604/17 та у справі № 460/5545/20 від 07.07.2022
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач при проведенні службового розслідування діяв виключно в межах повноважень, у порядку та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджений належними та допустимими доказами. 
Отже, беручи вищевикладене до уваги, та те, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки, і тим більше, що вказані події відбулися під час воєнного часу, коли орган поліції переведений на особливий посилений режим роботи і працівники поліції зобов`язані бути ще більш відповідальними та дисциплінованими, у цьому випадку суд погоджується із висновками службового розслідування, що причиною вчинення порушення дисципліни стало недотримання позивачем вимог нормативно-правових актів, які регламентують службову діяльність в підрозділах Національної поліції України, а також неналежне виконання нею посадових обов`язків як керівника. Умова, що сприяла вчиненню дисциплінарного проступку – особиста безвідповідальність та неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків.
Відповідно до спірного наказу ГУНП в Чернігівській області від 11.03.2026 № 396 за наслідками службового розслідування в частині неприйняття заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, недотриманні професійно-етичних норм поведінки в момент виконання службових обов`язків, як керівника, начальника відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області майора поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0097046) рекомендовано звільнити з посади.
Обґрунтовуючи неправомірність зазначеного наказу, позивач зазначає, що застосування одного з найсуворіших видів стягнення - звільнення з посади є очевидно непропорційним. Крім того, відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не було дотримано принципу "справедливого балансу" між тяжкістю проступку та її багаторічним внеском у правоохоронну діяльність, що свідчить про формальний характер проведеного розслідування.
На зазначені доводи суд зазначає, що службовим розслідуванням, яке проведено у строки визначені Дисциплінарним статутом, повно та вірно встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, а дисциплінарний наказ ГУНП в Чернігівській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності виданий у відповідності до вимог законодавства, в межах наданих повноважень та в спосіб, визначений Законом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. 
За наслідком видання дисциплінарного наказу ГУНП в Чернігівській області від 11.03.2026 № 396, начальником ГУНП в Чернігівській області видано наказ від 02.04.2026 № 239 по особовому складу, яким відповідно до абзацу 5 (як виконання накладеного дисциплінарного стягнення звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України ) пункту 3 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено майора поліції ОСОБА_1 слідчим слідчого відділу Прилуцького районного відділу поліції ГУНП.
Зазначений наказ не є предметом оскарження.
Отже, відповідачем не застосовано найсуворіший вид стягнення - звільнення з посади. Крім того, дотримано принципу "справедливого балансу" між тяжкістю проступку та багаторічним внеском у правоохоронну діяльність позивачки.
З огляду на вищезазначене, суд зазначає про відсутність порушень процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
На виконання частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частина друга вказаної статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що незважаючи на встановлену вказаною нормою презумпцію винуватості суб`єкта владних повноважень, позивач не звільняється від свого процесуального обов`язку, встановленого частиною першою статті 77 Кодексу, довести належними та достатніми доказами ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.
Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді ї – відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 22 червня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління національної поліції а Чернігівській області (код ЄДРПОУ 40108651, просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна