КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 369/299/24
номер провадження № 22-ц/824/1921/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,
представник відповідача ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року /суддя Фінагеєва І.О./
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_4 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.
У позовній заяві він просив суд:
визнати за ним право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 ;
визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1822583009:07:001:0161, площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1822583009:07:001:0162, площею 0,1685 га за адресою: АДРЕСА_2 ;
визнати за ним майнові права на 1/7 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 ;
визнати за ОСОБА_3 майнові права на 6/7 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру.
У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому з урахуванням уточнень просила:
визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , земельну ділянку з кадастровим номером 1822583009:07:001:0161, площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку з кадастровим номером 1822583009:07:001:0162, площею 0,1685 га за адресою: АДРЕСА_2 , а також автомобіль марки Peugeot, модель 3008, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
провести поділ майна шляхом виділення у приватну власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , обох земельних ділянок та автомобіля;
визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3 ;
стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсацію у розмірі 16 000,00 грн (різниця вартості квартир), 143 900,00 грн (різниця вартості земельних ділянок) та 458 650,00 грн (1/2 вартості автомобіля)..
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити частково.
Ухвалено визнати за ОСОБА_4 право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_4 право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1822583009:07:001:0161, площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_4 право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1822583009:07:001:0162 площею 0,1685 га за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на майнові права на квартиру АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1822583009:07:001:0161, площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1822583009:07:001:0162 площею 0,1685 га за адресою: АДРЕСА_2 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду в частині відмови у задоволенні її зустрічних позовних вимог щодо визнання транспортного засобу Peugeot 3008, 2018 року випуску (VIN-код НОМЕР_2 ) об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 458 650,00 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення її вимог.
На обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають істотне значення для справи, та дійшов помилкових висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, суд безпідставно вказав на відсутність у матеріалах справи доказів придбання спірного автомобіля в період шлюбу. Апелянт зазначає, що 18 травня 2024 року до матеріалів справи була долучена відповідь на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС від 15 травня 2024 року, з якої вбачається, що спірний автомобіль був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 22 серпня 2018 року, тобто в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (з 26 вересня 2015 року по 07 липня 2022 року). Крім того, автомобіль був відчужений ОСОБА_4 15 серпня 2022 року без згоди ОСОБА_3 та без виплати їй відповідної компенсації. На думку апелянта, такі дії ОСОБА_4 суперечать положенням статей 60, 65 Сімейного кодексу України, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, а розпорядження таким майном має здійснюватися за взаємною згодою подружжя. Апелянт також посилається на частини 1, 2 статті 70 та частину 1 статті 71 СК України, відповідно до яких у разі поділу майна частки подружжя є рівними, а при неможливості поділу в натурі одному з подружжя може бути присуджена грошова компенсація. ОСОБА_3 вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги статей 263, 264 ЦПК України, оскільки не дав належної оцінки поданим доказам, не мотивував свої висновки щодо спірного автомобіля та не застосував вірні норми матеріального права. На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на практику Верховного Суду, зокрема постанови від 17 серпня 2022 року у справі № 545/2396/20, від 07 квітня 2021 року у справі № 127/6926/13-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, в яких підтверджується право подружжя на компенсацію вартості майна, відчуженого одним із подружжя без згоди іншого.
Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник позивача зазначає, що спірний автомобіль був відчужений ОСОБА_4 15 серпня 2022 року за договором купівлі-продажу за ціною 90 000 грн. При цьому 17 серпня 2022 року ОСОБА_4 перерахував на банківський рахунок ОСОБА_3 45 000 грн, що становить рівно половину від отриманої суми. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами: довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 31.05.2024 та відповіддю АТ «Універсал Банк» від 15.11.2024 № БТ/7212, з яких вбачається, що кошти були зараховані на картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_3 . Апелянт не надала жодних нових доказів, які б не були досліджені судом першої інстанції, а її твердження про те, що вона не знала про продаж автомобіля та не отримувала компенсацію, спростовуються вищезазначеними банківськими документами. Щодо оцінки вартості автомобіля представник позивача вказує, що апелянтом не було надано належного звіту про оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національних стандартів № 1 і № 2. Надані апелянтом інформаційно-консультаційні довідки не відповідають встановленій законом формі та не можуть вважатися належними доказами вартості майна. На переконання представника позивача, суд першої інстанції правильно встановив, що підстав для визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення додаткової компенсації немає, оскільки ОСОБА_3 вже була виплачена половина вартості автомобіля, визначеної у договорі купівлі-продажу.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників обох сторін, в режимі відеоконференції, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в оскарженій частині, з відмовою у вимозі розподілу спірного автомобіля, на підставі наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 26 вересня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .
22 серпня 2018 року ОСОБА_4 придбав транспортний засіб марки Peugeot, модель 3008, 2018 року випуску, з ідентифікаційним номером (VIN-кодом) НОМЕР_2 . Указаний автомобіль був зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (з 26 вересня 2015 року по 07 липня 2022 року).
15 серпня 2022 року ОСОБА_4 відчужив спірний автомобіль за договором купівлі-продажу за ціною 90 000 грн. ОСОБА_3 стверджує, що не надавала згоди на відчуження автомобіля та не отримувала компенсації за свою частку у спільному майні.
Рішенням від 12 вересня 2022 року у справі № 681/635/22 Полонський районний суд Хмельницької області розірвав шлюб, укладений між ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 .
Постановляючи оскаржене судове рішення в частині відмови у задоволенні вимог щодо поділу автомобіля, суд першої інстанції дійшов висновків, що в матеріалах справи відсутні докази придбання автомобіля в період шлюбу та належності автомобіля на праві власності одному з подружжя, а отже у суду відсутні підстави стверджувати, що зазначене майно входить до загального обсягу спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що доводи апеляційної скарги щодо визнання автомобіля Peugeot 3008, 2018 року випуску об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є обґрунтованими, однак, відмовляє у стягненні грошової компенсації його вартості з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, на ім`я кого з них воно було придбане або ким були внесені кошти. 
Встановлено, що автомобіль придбаний і зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 у період шлюбу 22 серпня 2018 року, внесення особистих коштів ОСОБА_4 за автомобіль не доведено, отже, не спростовано презумпцію спільності майна подружжя.
Також встановлено, що 15 серпня 2022 року ОСОБА_4 відчужив даний транспортний засіб згідно з договором купівлі-продажу 8045/2022/3334344. Згідно з пунктом 3.1. Договору, ціна транспортного засобу склала 90 000 (дев`яносто тисяч гривень 00 копійок). /т. 1 а.с. 234/
17 серпня 2022 року ОСОБА_4 здійснив перерахування 45 000 гривень на банківський рахунок ОСОБА_3 . Вказана сума коштів складає рівно половину від суми продажу автомобіля. Будь-яких претензій щодо суми, за яку було відчужено т.з., ОСОБА_3 висловлено чи написано ОСОБА_4 не було, договір нею не оспорювався і лише у квітні 2024 року, шляхом пред`явлення зустрічного позову, заявлено вимоги щодо компенсації за продане авто, яка вже була отримана.
Доводи апеляційної скарги про те, що апелянка не знала про продаж цього автомобіля, не давала на це згоди і не отримувала за це ніяких коштів в якості відшкодування половини вартості майна, спростовуються довідкою від 31.05.2024 р. №HIDAGI1MJ4QSNA1U, яка видана АТ КБ «ПриватБанк», в якій вказується, що ОСОБА_4 , 17 серпня 2022 року о 16:50 та 16:52 год., здійснено перерахування грошових коштів у загальному розмірі 45000 грн. (призначення платежу повернення половини вартості від продажу авто (45 000 грн.) на користь одержувача: НОМЕР_5 JSC UNIVERSAL BANK. /т. 1 а.с. 233/ На запит суду першої інстанції надано відповідь від 15.11.2024 року за вих. № БТ/7212 АТ «Універсал Банк», з якої вбачається, що власником карткового рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_5 ) є ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Проте вимога про стягнення грошової компенсації в розмірі 458 650 грн не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 вже отримала компенсацію в розмірі 50% від вартості автомобіля за договором купівлі-продажу (45 000 грн), що підтверджується банківськими документами, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення компенсації його вартості, виходячи з ринкової.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта, оскільки по суті вимог відмовлено.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року - задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 квітня 2025 року в частині поділу автомобіля Peugeot 3008, 2018 року випуску - скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині відмовити.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено 02.06.2026 р.

Головуючий: Судді: