РІШЕННЯ
Іменем України

03 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/339/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “АТЗТ ТРАНССЕРВІС”,
код ЄДРПОУ 20583021, вул. Київський шлях,84, м. Бориспіль, Київська область, 08300
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича компанія “ТЕХАВІАКОМ”,
код ЄДРПОУ 42980231, проспект Миру, б. 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005
Предмет спору: про стягнення 992 583,73 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “АТЗТ ТРАНССЕРВІС” через підсистему “Електронний суд” звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича компанія “ТЕХАВІАКОМ” про стягнення 992 583,73 грн, з яких: 741 805,27 грн боргу, 201 649,09 грн пені, 29 374,99 грн інфляційних втрат та 19 754,38 грн 3% річних.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 17.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 17.04.2026 була доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів ЄСІТС 17.04.2026 о 18:14, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Отже, з урахуванням приписів абз.2 п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України, останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 05.05.2026 включно.
05.05.2026 від представника відповідача – Колосюка В.А. через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання №260505/01 від 04.05.2026 про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву у справі №927/339/26 на 10 календарних днів.
Ухвалою суду від 11.05.2026 відмовлено представнику Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича компанія “ТЕХАВІАКОМ” Колосюку В.А. у продовженні строку на подання відзиву на позовну заяву.
Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору №28/06 на транспортно-експедиційні послуги від 28.06.2024 щодо своєчасності оплати наданих послуг.
Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами. 

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
28.06.2024 між Товариство з обмеженою відповідальністю “АТЗТ ТРАНССЕРВІС” (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича компанія “ТЕХАВІАКОМ” (замовник) був укладений Договір №28/06 на транспортно-експедиційні послуги (далі – Договір), за п. 1.1., 1.2. якого перевізник зобов`язується за замовленням та за рахунок замовника перевезти/організувати міжнародні перевезення та перевезення по території України товарів військового призначення (ТВП) різними видами транспорту згідно посвідчення ДСЕКУ від 20.06.2023 №3371/00/2026 в обсязі, в терміни, в пункти призначення та на умовах, визначених цим Договором, а замовник зобов`язується сплатити на користь перевізника встановлену цим Договором та погоджену сторонами вартість послуг.
За умовами цього Договору перевізник здійснює перевезення ТВП власним автотранспортом, або іншим погодженим сторонами згідно заявки замовника транспортом, а у випадку відсутності можливості здійснити перевезення власним автотранспортом або іншим, погодженим сторонами згідно заявки замовника транспортом, залучає третіх осіб шляхом укладання відповідних договорів.
Відповідно до п.4.1.-4.3. Договору вартість послуг, що надаються перевізником за цим Договором, узгоджуються сторонами в заявках і вказуються у рахунках-фактурах перевізника. Ціна Договору вкладається з вартості всіх оплачених замовником заявок.
Оплата послуг перевізника здійснюється замовником у безготівковій формі протягом 3 банківських днів з дати вивантаження вантажу на складі вантажоотримувача на підставі рахунку-фактури перевізника, переданого замовнику за допомогою електронного зв`язку, з наступним наданням перевізником оригіналу рахунка-фактури, товарно-транспортної накладної (CMR або ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу, акта наданих послуг, податкової накладної.
Підтвердженою відповідно до п. 2.1.4. цього Договору заявкою, сторони можуть встановити інший порядок розрахунків. Якщо умови оплати, зазначені у заявці відрізняються від умов, визначених п. 4.2. цього Договору, оплата повинна бути здійснена на умовах заявки.
Виходячи з п. 3.1.13., 3.2.2. Договору перевізник зобов?язується забезпечити надання всіх послуг, зазначених у підтвердженій заявці, а замовник – своєчасно оплачувати послуги, надані за цим Договором.
Згідно з п. 5.6., 5.9. Договору за порушення строків оплати вартості послуг перевізника, замовник сплачує перевізнику пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний день затримки оплати.
Штрафи, визначені у п. 5.2, 5.4, 5.6 цього Договору, нараховуються і сплачуються у гривнях, виходячи з офіційного курсу гривні до евро, встановленого Національним банком України на день оформлення рахунка-фактури.
Договір вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими представниками та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2025, а в частині розрахунків – до їх повного здійснення. Якщо жодна зі сторін за один місяць до закінчення строку дії цього Договору письмово не повідомить іншу сторону про своє небажання пролонгувати дію цього Договору, Договір автоматично пролонгується на кожні наступні 12 місяців на тих самих умовах.
За доводами позивача сторонами складено та підписано заявку, згідно якої було замовлено міжнародне перевезення вантажу на умовах Договору.
Відповідно до Міжнародно товарно-транспортних накладних, підписаних сторонами та скріплених печатками: № 06052025/1, № 06052025/2, № 06052025/3 вантаж прийнятий до завантаження 12.05.2025 у місті Гдиня Польща, перетин кордону відбувся 11.05.2025 та 14.05.2025, що підтверджується відмітками митного органу, був доставлений і прийнятий ТОВ “Науково-виробнича компанія “ТЕХАВІАКОМ” 16.05.2025 у м. Чернігів (а.с.8-13).
Факт міжнародного перевезення вантажу позивачем підтверджується Електронними деклараціями №25UA100380619420U6, №25UA100380619421U5, №25UA100380619424U2, які містять інформацію про вантажоодержувача, декларанта, товар, кількість товару що перевозиться, код товару, маса товару, ціна товару (а.с.30-34).
На виконання умов Договору позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 556 від 13.05.2025 на суму 741 805,27 грн (а.с.39).
16.05.2025 сторонами складено та підписано без зауважень Акт надання послуг № 556, яким сторони погодили вартість послуг перевізника у розмірі 741 805,27 грн та підтвердили відсутність претензій (а.с.14).
За доводами позивача, відповідач у порушення умов п.4.2 Договору вартість наданих послуг з перевезення в розмірі 741 805,27 грн протягом 3 банківських днів з дати вивантаження вантажу на складі вантажоодержувача, не здійснив.
27.02.2026 позивач надіслав відповідачу рекомендованою поштовою кореспонденцією вимогу №148 від 26.02.2026 (отриману відповідачем 03.03.2026), у якій просив відповідача не пізніше 5 календарних днів з дня отримання вимоги сплатити 741 805,27 грн боргу, а також пеню, 3% річних та інфляційні (а.с.35-38).
На дату звернення з даним позовом до суду за Договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 741 805,27 грн боргу, 201 649,09 грн пені, 29 374,99 грн інфляційних втрат та 19 754,38 грн 3% річних.

Оцінка суду.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України). 
За приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність – це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга – це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.
Згідно зі ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Згідно з ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.
Частиною першою ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. 
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
За ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення основної заборгованості.
Матеріалами справи підтверджено факт укладення сторонами у справі Договору №28/06 на транспортно-експедиційні послуги від 28.06.2024, який по своїй правовій природі є змішаним договором, що містить в собі умови договорів перевезення вантажу та транспортного експедирування, на виконання умов якого позивачем здійснено перевезення вантажу, що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними № 06052025/1, № 06052025/2, № 06052025/3, підписаними сторонами та скріпленими печатками, а також електронними деклараціями №25UA100380619420U6, №25UA100380619421U5, №25UA100380619424U2, які містять інформацію про вантажоодержувача, декларанта, товар, кількість товару що перевозиться, код товару, маса товару, ціна товару.
На виконання п. 4.1. Договору позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 556 від 13.05.2025 на суму 741 805,27 грн.
Факт надання послуг по спірному договору підтверджується також Актом надання послуг № 556 від 16.05.2025 на суму 741 805,27 грн, підписаним сторонами без зауважень та претензій.
Здійснення транспортно-експедиційних послуг за Договором відповідачем не спростовано та не заперечено. Доказів сплати вартості послуг відповідачем суду не надано. 
Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов Договору взятих на себе зобов`язань не виконав та не здійснив оплату вартості транспортно-експедиційних послуг у передбачений Договором строк, тобто не виконав свої договірні зобов`язання належним чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення 741 805,27 грн основного боргу. 

Щодо стягнення пені суд зазначає таке.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 201 649,09 грн пені за період прострочення з 13.05.2025 по 30.03.2026, на підставі п. 5.6. Договору.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з п. 5.6. Договору за порушення строків оплати вартості послуг перевізника, замовник сплачує перевізнику пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожний день затримки оплати.
З урахуванням п. 4.2. Договору відповідач зобов?язаний був оплатити надані послуги протягом 3 банківських днів з дати вивантаження вантажу на складі вантажоодержувача. 
Судом враховано, що загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку визначаються Законом України “Про платіжні послуги”, який введено в дію з 01.08.2022. У згаданому Законі термін “банківський день” відсутній. З 01.04.2023 в Україні система переказів функціонує на базі міжнародного стандарту ISO 20022, що означає – здійснювати міжбанківські платіжні операції можна в будь-який час, не чекаючи ранку чи закінчення вихідних (четверта версія Системи електронних платежів НБУ – СЕП-4). Після запровадження СЕП-4 (після 01.04.2023), в Україні скасовано поняття "банківський день", тобто міжбанківські перекази можуть бути отримані навіть у вихідні чи святкові дні, ввечері та вночі. Попередня версія СЕП надсилала банківські платежі, здійснені ввечері, на ранок наступного дня, а у вихідні – в перший робочий день.
Враховуючи умови п. 4.2. Договору, а також ту обставину, що товар було вивантажено відповідачу 16.05.2025 і на дату надання послуг не існував термін “банківський день”, тому вартість наданих послуг відповідач зобов??язаний був оплатити в строк до 19.05.2025 включно, пеня підлягає нарахуванню за період прострочення з 20.05.2025 по 30.03.2026 у розмірі 197 238,91 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
Позивачем пред`явлено до стягнення з відповідача 19 754,38 грн 3% річних за період прострочення з 20.05.2025 по 08.04.2026 та 29 374,99 грн інфляційних нарахувань за період прострочення з червня 2025 по лютий 2026 року, на підставі ст. 625 ЦК України. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за заявлений період, суд установив, що розрахунок інфляційних нарахувань є арифметично правильним, відтак, за підтвердження порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання, позов у цій частині вимог є правомірним та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи, що прострочення оплати наданих послуг починається з 20.05.2025, 3% річних підлягають нарахуванню за період прострочення з 20.05.2025 по 08.04.2026 у розмірі 19 754,38 грн.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем при зверненні до суду через підсистему "Електронний суд" сплачено 15 037,31 грн судового збору, згідно з платіжною інструкцією №9240 від 31.03.2026 (а.с. 5).
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, з огляду на обставини подання позивачем позову через систему "Електронний суд" розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду, становить 11 911,00 грн, і підлягає розподілу за результатами розгляду даної справи.
Сума надлишково сплаченого судового збору становить 3126,31 грн.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Позивачем не подано клопотання про повернення надлишково сплаченого судового збору, тому підстави для повернення останньому судового збору цим рішенням у суду відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позов підлягає частковому задоволенню, за рахунок відповідача позивачу відшкодовуються судові витрати зі сплати судового збору в сумі 11 858,08 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 14, 73, 74, 79, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича компанія “ТЕХАВІАКОМ” (код ЄДРПОУ 42980231, проспект Миру, б. 53, офіс 213, м. Чернігів, 14005) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “АТЗТ ТРАНССЕРВІС” (код ЄДРПОУ 20583021, вул. Київський шлях,84, м. Бориспіль, Київська область, 08300) 741 805,27 грн боргу, 197 238,91 грн пені, 29 374,99 грн інфляційних втрат, 19 754,38 грн 3% річних та 11 858,08 грн витрат зі сплати судового збору.
3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун