Справа №752/24773/24 Суддя в І-й інстанції Токман Ю.Ф.
Провадження № 33/824/88/2026 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Дорошенка Є.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Дорошенка Є.В. на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року на 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 20.10.2024, о 17 год. 37 хв., у м. Києві на Столичному шосе керував транспортним засобом «Skoda Octavia Combi», номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу поліцейського, в порушення вимог п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду, у встановленому законом порядку, на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисника Дорошенка Є.В. указано на незаконність постанови судді через невідповідність висновків судді фактичним обставинам справи. Свою вину ОСОБА_1 не визнав, правопорушення не вчиняв, у стані алкогольного сп`яніння не перебував і транспортним засобом у такому стані не керував, а складений щодо нього протокол є безпідставним та з чисельними процесуальними порушеннями, а саме: складено нерозбірливим почерком, внесено правки після підписання протоколу, не зазначено документа за яким встановлено особу, ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки, не зазначено саму суть правопорушення, а отже такий протокол не може вважатися допустимим доказом. ОСОБА_1 не відмовлявся проходити огляду у закладі охорони здоров`я і навіть сам запропонував їхати до лікаря, натомість поліцейським таке бажання було проігноровано, направлення не складено, при цьому не маючи при собі спеціального приладу для проведення огляду на стан сп`яніння, поліцейськими було поставлено декілька провокаційних запитань, складено протокол але від керування транспортними засобами ОСОБА_1 відсторонено не було. Захисник вважав, що факту порушення ПДР належним чином не задокументовано, належними та допустимими доказами не доведено, тому просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Дорошенка Є.В., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи цієї скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке. 
Висновки місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 966122 від 20.10.2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , тобто фактичних даних встановлених у ході з`ясування обставин правопорушення, які не оспорюються учасниками судового розгляду;
відеозаписом, що зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, із якого вбачається те, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці події за допомогою технічного засобу, так і у медичному закладі у лікаря нарколога та були роз`яснені наслідки у випадку його відмови пройти такий огляд; із зазначеного відеозапису вбачається те, що ОСОБА_1 фактично відмовився пройти такий огляд;
іншими доказами.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, наявність підстав для накладення стягнення, та із дотриманням вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність та необґрунтованість ухваленого місцевим судом рішення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у справі зібрана достатня кількість доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні постановленого йому у вину адміністративного правопорушення, розгляд справи проведений повно та всебічно, усі істотні для справи обставини з`ясовані із достатньою повнотою, висновки суду є належним чином обґрунтованими.
Оцінюючи наявний у справі відеозапис, яким зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення, суд зважає на те, що він зроблений уповноваженою особою, в порядку передбаченому Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 (в подальшому Інструкція 1026) та об`єктивно відображає процесуальні дії поліцейського, обставини вчинення правопорушення у тому числі і дії ОСОБА_1 , які визнані як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Так цим відеозаписом встановлено, те що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений поліцейським за порушення вимог ПДР України. Поліцейським ОСОБА_1 було доведено те, у зв`язку із чим він був зупинений та які порушення вимог ПДР ним були допущені. Суд звертає увагу на те, що на цю інформацію, яка надійшла від поліцейського від ОСОБА_1 не надійшло будь-яких заперечень чи зауважень, тобто ним фактично визнавався факт керування транспортним засобом та порушення вимог ПДР України. Наведене дає підстави стверджувати про те, що цим відеозаписом доводиться факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт його зупинки поліцейським та правомірність такої запинки.
Із указаного відеозапису вбачається, що поліцейським у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що поліцейський довів до відома ОСОБА_1 , назвавши ці ознаки. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, повідомлені способи проведення такого огляду. Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була чіткою і зрозумілою, не передбачала її двоякого тлумачення та була такою, яка давала можливість ОСОБА_1 передбачити та спрогнозувати свою подальшу поведінку.
На думку апеляційного суду ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стань алкогольного сп`яніння, ця відмова проявилась як у словесній відмові, так і у бездіяльності, яка була ним вчинення після вимоги поліцейського про необхідність проходження такого огляду. Суд звертає увагу на непослідовність висловлювань ОСОБА_1 після висунення поліцейським зазначеної вимоги. Так, він відмовився пройти огляд на місці за допомогою технічного засобу. В подальшому, на пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 словесно як висловлював погодження із цією пропозицією, так і заперечував проти неї. Апеляційний суд звертає увагу на те, що після погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, необхідних для проходження такого огляду. Тобто, на неодноразову пропозицію поліцейського присісти до службового автомобіля для прослідування до медичного закладу ОСОБА_1 не реагував, до автомобіля не сідав, розмовляв по телефону, причин, чому він не реагує на пропозицію поліцейського ОСОБА_1 не озвучував. Апеляційний суд вважає, що погодження особи пройти огляд на стан сп`яніння повинне проявлятися не лише у її словесному підтвердженні про таке погодження, а і у вчинення усього комплексу дій, необхідних для такого проходження. Прояв бездіяльності, тобто не вчинення жодних дій, необхідних для проходження такого огляду та не реагування конкретними діями на неодноразову пропозицію про проходження цього огляду безумовно указує на відмову особи від проходження такого огляду.
Врахувавши наведені обставини поліцейський на місті події обґрунтовано визнав те, що ОСОБА_1 відмовся пройти огляд на стан сп`яніння, а місцевий суд обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Посилання в апеляційній скарзі на порушення поліцейським вимог нормативних документів, якими визначений порядок виявлення у водіїв стану сп`яніння, а також процесуальних прав ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи із яких вбачається те, що вимоги усіх нормативних документів поліцейським було дотримано.
Для притягнення особи до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не має правового значення те, чи перебувала дійсно особа у стані відповідного сп`яніння. Щодо ознак сп`яніння, які викликають у поліцейського необхідність проведення відповідної перевірки, то вони ОСОБА_1 були доведені на місці зупинки транспортного засобу, а обов`язковість проходження водієм такого огляду вбачається із вимог п. 2.5 ПДР України. 
Наведене указує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні апеляційної скарги захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Дорошенка Є.В. відмовити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк