Справа № 336/10921/25
Провадження № 2/331/1235/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
за участю секретаря - Постарнак М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором № 2935065 від 22.11.2019 року, -
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Солвентіс» звернулося до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 , за результатами розгляду якого просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2935065 від 22.11.2019 року у розмірі 32 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.11.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про надання кредиту № 2935065 (далі– кредитний договір) в розмірі 8 0000,00 на картковий рахунок. Позичальник кредит отримала, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредит та проценти за користування ним. Загальна сума заборгованості становить 32 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. – за кредитом; 24 000,00 грн. – по відсотках, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2025 року вказану цивільну справу передано на розгляд Олександрівському районному суду міста Запоріжжя за підсудністю (а.с.74-78).
Ухвалою Олександрівському районному суду міста Запоріжжя від 18 грудня 2025 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 87-88).
11.02.2026 від представника відповідачки через Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають задоволенню, тому що позивач не надав суду докази надання кредиту (переказу кредитних коштів на рахунок Відповідача). Окрім того наявні підстави для зменшення розміру процентів до тіла кредиту. Як вбачається з позовної заяви, сума тіла кредиту становить 8 000,00 грн., а сума нарахованих відсотків становить 24 000,00 грн., що в 3 рази перевищує суму позики. Також вважає, що є співмірною сума витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. З урахуванням складності справи співмірною є сума 2000,00 грн. (а.с. 98-101)
16.02.2026 від представника позивача через Електронний суд надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що порядок укладення договору передбачає багаторівневу ідентифікацію, надання повної та достовірної інформації, обов`язкове ознайомлення з усіма істотними умовами, а також особисте підтвердження кожного етапу через одноразовий ідентифікатор. Це підтверджує, що Позичальник свідомо погодився з умовами договору та мав можливість ознайомитись із всією необхідною інформацією до укладення правочину.
Позивач надав суду документи, щодо надання кредитних коштів Позичальнику, а саме: кредитний договір, який містить підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом, деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2935065 від 22.11.2019 та лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» за вих. № 6090-ВП від 30.09.2025, в якому повідомляється, про успішність проведення платежу, а також міститься наступна інформація: 22.11.2019 на суму 8000 (вісім тисяч гривень 00 копійок) грн,, маска картки 5168742720485402, код Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.02.2026 11 авторизації 123958, номер транзакції в системі WayForpay – 22348315749462556401855595197372. 
Відповідно до п. 1.6 кредитного договору № 2935065 розрахунок зобов`язань (п. 2.18. Правил) Позичальника із зазначенням строків виконання, умов кредитування, а також дати початку періоду, дати платежу (дати закінчення періоду), загальної суми платежу, Основної суми кредиту (п. 2.28. Правил) та Процентів за користування кредитом, розміру процентної ставки, орієнтовної реальної річної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту, орієнтовної загальної вартості кредиту зазначаються у Графіку платежів (п. 2.6. Правил), який є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів у Договорі визначає окремі розрахунки Зобов`язань за Лояльними (покращеними) умовами кредитування (п. 2.25. Правил) та за Загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил). 
1.7.2. У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 14 календарних днів з 22.11.2019 року до 06.12.2019 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 9 523,20 грн., у тому числі Основна сума кредиту 8 000,00 грн., Проценти за користування кредитом 1 523,20 грн. 
1.7.3. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в Базовий період з 22.11.2019 року до 06.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); - в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 07.12.2019 року до 03.06.2020 року (включно) — 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 9 909,40 грн. 
Згідно Деталізованого розрахунку до кредитного договору сума боргу за період 23.11.2019 – 03.07.2020 становить 55 280,00 грн., із яких: Заборгованість за тілом кредиту становить 8 000,00 грн. 
Відповідно до п. 1. 3 Договору. Заборгованість за відсотками становить 47280,00 грн., нарахування яких здійснювалося на підставі: п. 1.7.2. договору (1,36%) за період 23.11.2019 – 06.12.2019 що у загальному розмірі становить 1523,20 грн.; п.1.7.3 договору (1,70%) за період 16.11.2019 – 25.11.2019 що у загальному розмірі становить 4080,00 грн.; п.1.7.3. (3,00%) договору за період 06.01.2020 – 03.07.2020 що у загальному розмірі становить 43 200,00 грн.; Заборгованість за пенею становить 0 грн. Заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн. 07.12.2019 була внесена оплата по даному кредиту у загальному розмірі 1673,20 з яких: 1523,20 – сплачені відсотки за користування кредитом; 150,00 грн – сплата за продовження строку користування кредитом. 
Позивач звертає увагу суду, що за ввесь період перебування права грошової вимоги у Позивача, останній не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача, всі нарахування відсотків здійснювались виключно Первісним кредитором у відповідності до договору та додатків до нього.
Позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із Відповідача витрат на професійну (правову) допомогу у розмірі 6000,00 підлягають до задоволення. (а.с. 105-114)
Представник позивача надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. 
Представник відповідачки у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов зазначив, що просить розглядати справи за їх відсутності.
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, відзив відповідачки, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 22.11.2019 між ТОВ «Алекскредит» (Первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 2935065 (далі– кредитний договір) на таких умова: сума кредиту складає 8 000,00 грн.; ціль – споживчі цілі; строк – 03.06.2020 (включно). (а.с. 21-23)
За умовами договору (п. 1.7.2.) у випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 14 календарних днів з 22.11.2019 року до 06.12.2019 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 9 523,20 грн., у тому числі Основна сума кредиту 8 000,00 грн., Проценти за користування кредитом 1 523,20 грн. 
1.7.3. При використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в Базовий період з 22.11.2019 року до 06.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); - в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 07.12.2019 року до 03.06.2020 року (включно) — 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 9 909,40 грн.
Відповідно до умов пункту 7.9 Договір про надання кредиту сторони погодили, що Договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на Сайті Кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання Позичальником цього Договору відбувається шляхом акцептування ним Оферти (пропозиції укласти електронний Договір), яка відповідно до п. 2.30. Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки Кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) Позичальника щодо включення до цього Договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові Позичальника, типу Кредиту, мети отримання Кредиту, порядку та умови надання Кредиту, Основної суми кредиту, Кінцевої дати виконання Договору. Акцептування Оферти здійснюється шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил).
Факт укладання кредитного договору визнається відповідачкою, а отже не підлягає доведенню.
Щодо доведення факту отримання кредитних коштів суд зазначає, що відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.07/7-260327/40807-БТ від 31.03.2026 на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська картка, номер та ідентифікаційні данні якої співпадають із зазначеними в договорі. (а.с.135)
Як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідачки 22.11.2019 на її картку було здійснено грошовий переказ в сумі 8 000,00 грн., що в сукупності з доказами , наданими позивачем, підтверджує факт виконання Первісним кредитором своїх зобов`язань за Кредитним договором та перерахування грошових коштів ОСОБА_1 (а.с. 136-137, 40) 
15.07.2020 відповідачка отримала кредит у сумі 23 613,97 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 123034 від 15.07.2020, випискою по особовому рахунку.(а.с. 11-12)
Отже, відповідачка має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8 000,00 грн.

В подальшому, 10.06.2025 ТОВ «Алекскредит» відступило право вимоги за цим кредитним договором на користь ТОВ «Секвоя Капітал», уклавши договорі факторингу № АК-10/06/2025. (а.с. 24-30)
07.07.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» відступило право вимоги за цим кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Солвентіс». (а.с. 31-38) 
Відповідач не оспорює факт відступлення прав вимоги, тому він не підлягає доказуванню. 

Щодо вимоги про стягнення з відповідачки нарахованих відсотків за користуванням кредитом, суд виходить з такого. 
Згідно з Деталізованим розрахунком до кредитного договору сума заборгованості нарахована за період 23.11.2019 – 03.07.2020 і становить 55 280,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8 000,00 грн. Відповідно до п. 1. 3 Договору. Заборгованість за відсотками становить 47280,00 грн., нарахування яких здійснювалося на підставі: п. 1.7.2. договору (1,36%) за період 23.11.2019 – 06.12.2019 що у загальному розмірі становить 1523,20 грн.; п.1.7.3 договору (1,70%) за період 16.11.2019 – 25.11.2019 що у загальному розмірі становить 4080,00 грн.; п.1.7.3. (3,00%) договору за період 06.01.2020 – 03.07.2020 що у загальному розмірі становить 43 200,00 грн.; Заборгованість за пенею становить 0 грн. Заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн. 07.12.2019 була внесена оплата по даному кредиту у загальному розмірі 1673,20 з яких: 1523,20 – сплачені відсотки за користування кредитом; 150,00 грн. – сплата за продовження строку користування кредитом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору дата повернення кредитних грошей встановлено – 03.06.2020 (включно). (а.с. 30)
Однак, згідно розрахунку позивача відсотки за користування кредитом нараховувалися до 03.07.2020. (а.с. 14-16)
Отже, відсотки за період з 04.06.2020 по 03.07.2020 в розмірі 7 200,00 грн. не підлягають стягненню з відповідачки.

Окрім того, суд вважає, що розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідачки не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за користування коштами.
У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)).
Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України).
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Частинами першою та другою статті 1056-1 ЦК України унормовано, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Сторонами дійсно було погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості нараховані кредитодавцем проценти тричі перевищує суму, отриману відповідачкою в кредит.
З цього приводу слід зазначити, що відповідачка, як пересічний споживач кредитних послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не змогла ефективно здійснити свої права бути поінформованою про дійсні умови кредитування, які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема, щодо розміру нарахувань за кредитом. А тому, на думку суду, укладення договору перетворюється на непомірний тягар для відповідачки, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.
Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками – фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20).
Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що сума нарахованих відповідачці процентів за користування кредитом не є співрозмірною сумі наданого кредиту у розмірі 8 000,00 грн., суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за кредитним договором, на які позивач має право, до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів, тобто до 8 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., суд зазначає таке.
Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію Договору № 43657029 про надання правової допомоги від 01.07.2025; копію Додаткової угоди № 2935065 від 30.09.2024; копію Детального опису робіт (надання послуг) від 30.09.2025; копію Акту № 2935065 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг 30.09.2025; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 від 22.07.2016. (а.с.10, 17-20, 39, 49)
Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд доходить висновку, що дана справа є незначної складності й не потребувала заявленого позивачем часу для підготовки процесуальних документів адвокатом, виходячи з співмірності заявлених вимог, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 2 000,00 грн.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись статтями 10-13, 60,74,79, 84,88, 259, 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (адреса місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ: 43657029, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) заборгованість за Кредитним договором № 2935065 від 22.11.2019 р. у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 8 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ: 43657029, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) судовий збір у розмірі 1211 (тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (ЄДРПОУ: 43657029, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК», МФО: 300346) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. 
Повне рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя: Н.Г.Скользнєва