Справа № 161/1656/26  Провадження №33/802/322/26 	Головуючий у 1 інстанції:Гринь О. М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року         місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 та його захисника Ульчака Б.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Ульчака Богдана Івановича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2026 року, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.
Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13 січня 2026 року о 23:20 в м. Луцьк по вул. Івана Корсака (Карбишева) 2 керував тз Mercedes Benz GLS400 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішення суду захисник Ульчак Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки воно винесене з грубим порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та постановленням на його думку незаконного рішення. Вказує, що матеріали справи не містять саме доказів керування ОСОБА_1 автомобілем Mercedes Benz. Відеозапис розпочинається зі спілкування з працівником поліції. Окрім того, ОСОБА_1 заперечував наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки пояснив це тим, що користувався омивачем. Також звертає увагу, що ОСОБА_1 заперечив (а не відмовився) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера – драгер, оскільки не в змозі по місцю огляду переконатись у його справності, належності, відповідності сертифікату, та сам запропонував проїхати до закладу охорони здоров`я для здачі крові. Зазначає, що по приїзду в КП «ВОПЛ м. Луцька», ОСОБА_1 будучи послідовним також повідомив, що бажає здати кров, з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, дане пояснив тим, що приймав ліки. Проте працівниці лікарні повідомили, що у нього немає вибору, або проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера – драгера, або вони пишуть, що відмовився від огляду. Можливості визначення стану сп`яніння за допомогою здачі аналізу крові навіть не розглядали. При цьому, ОСОБА_1 чітко вказує на те, що «не довіряє таким приладам». Він хоче здати кров, він відмовляється від проходження огляду із допомогою приладів. Зазначає, що або він здає кров або не проходить за допомогою приладів.
З огляду на вищевикладене просить оскаржуване рішення в даній справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Ульчака Б.І., які апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у діях особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Факт вчинення  ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 566031 від 14.01.2026 року, за змістом якого ОСОБА_1 13 січня 2026 року о 23:20 в м. Луцьк по вул. Івана Корсака (Карбишева) 2 керував тз Mercedes Benz GLS400 днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від підписання протоколу та надання будь-яких пояснень відмовився (а.с.1); 
- довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта поліції Пархомчук О. від 14.01.2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 19.11.2024 року (категорія А.А1, В., В1, D, BE) (а.с. 3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (а.с.4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду у КП «ВОПЛ» м. Луцьк (а.с.5);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2026 року №21, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 13.01.2026 року о 23 год. 55 хв. відмовився від медичного огляду (а.с.6);
- рапортом інспектора взводу №1 роти № ТОР батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенанта поліції Ліхтанського М.М. від 14.01.2026 року, в якому останній виклав обставини виявлення вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення та його документування (а.с.7);
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 758095 від 14.01.2026 року, згідно якої до ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за адміністративні порушення передбачені ч.ч.2, 3 ст.122 КУпАП, якою підтверджується керування транспортним засобом саме  ОСОБА_2 , яка на день розгляду даної справи судом не скасована і є чинною (а.с.9).
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доводиться і відеозаписами представленими працівниками поліції, з яких окрім іншого вбачається, як працівник поліції спілкується із водієм, як було встановлено в подальшому ОСОБА_1 , який сидить за кермом транспортного засобу Mercedes Benz GLS400 д.н.з. НОМЕР_1 із заведеним двигуном та перевіряє документи останнього, який факт керування вищевказаним транспортним засобом не заперечував. В ході спілкування із водіяєм ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці (події) зупинки на, що ОСОБА_1 – відмовився. Однак захотів пройти огляд в медичному закладі, куди і був доставлений працівниками поліції. В медичному закладі ОСОБА_1 відмовився проходити огляд за допомогою алкотестера, однак хотів здати кров на що йому було відмовлено, і складено висновок за відмову. 
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mercedes Benz GLS400 д.н.з. НОМЕР_1 13 січня 2026 року о 23:20 год., тобто не був водієм, у зв`язку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №566031 від 14.01.2026 року, відеозаписами з бодікамер працівників поліції на яких, окрім іншого зафіксовано, що ОСОБА_1 із моменту його зупинки не заперечував, що саме він керував транспортним засобом Mercedes Benz GLS400 д.н.з. НОМЕР_1 , а на запитання поліцейського «а чого ви не стали на світлофор ви ще на жовтий проїхали там трохи ми ж вас зупиняли раніше» на що ОСОБА_1 відповідає «я в дзеркало дивився, я вже пішов вправо», далі на запитання працівника поліції «кажете додому так спішили» ОСОБА_1 відповідає «ну», а також копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 758095 від 14.01.2026 року, згідно якої до ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. за адміністративні порушення передбачені ч.ч.2, 3 ст.122 КУпАП, яка на день розгляду даної справи судом не скасована і є чинною.
Оцінюючи доводи сторони захисту та пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , щодо того, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а лише виявив бажання здати для аналізу кров, у чому йому нібито було безпідставно відмовлено лікарем, суд вважає їх безпідставними та розцінює як спосіб уникнення відповідальності з огляду на таке.
Порядок проходження огляду чітко регламентований ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
З матеріалів справи та відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці (події) зупинки у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння на, що ОСОБА_1 – відмовився. Однак захотів пройти огляд в медичному закладі, куди і був доставлений працівниками поліції. В медичному закладі ОСОБА_1 висунув власну умову — проведення дослідження виключно шляхом відбору біологічного зразка крові.
Відповідно до положень розділу ІІІ зазначеної Інструкції, визначення медичного виробу чи методики лабораторного дослідження біологічного середовища належить до виключної компетенції лікаря, який проводить огляд, а не особи, яка йому підлягає. Згідно з пунктом 12 Розділу ІІІ Інструкції, предметне дослідження біологічного середовища (крові) проводиться лише у разі, якщо водій перебуває у безсвідомому або важкому стані внаслідок ДТП, що унеможливлює відбір інших зразків.
Правові норми не передбачають права водія обирати на власний розсуд вид медичного дослідження чи диктувати умови лікарю. Висування водієм умов, які суперечать встановленій процедурі медичного огляду, а також ухилення від виконання законних вимог медичного працівника (зокрема, відмова від тестування дихальних шляхів чи надання інших зразків, визначених лікарем), правомірно розцінено лікарем як відмова від проходження огляду в цілому.
З огляду на це, складений лікарем висновок про відмову ОСОБА_1 , від проведення огляду на стан сп`яніння є цілком законним та обґрунтованим. Таким чином, факт порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України та наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується зібраними у справі доказами, а доводи захисту повністю спростовуються.
Таким чином, усі доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та на ведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить сторона захисту, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2026 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 – адвоката Ульчака Богдана Івановича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2026 року, щодо  ОСОБА_1 , – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк